140 
NATÜORST, OM ARKTISKA VÄXTLEMNINGAR I SKÅNE. 
nästan alldeles jemn, så att man ej af nivåförhållandena kan 
sluta till lerans utsträckning, hvilkén troligen är ganska betyd¬ 
lig, i livilket fall man ej gerna kan vänta sig anträffa växtlem- 
ningar på andra ställen än i närheten af den fordna bassinens 
strand, och måhända dertill endast vid en viss sida. Jag vill 
härvid blott erinra om förhållandet vid Näsbyholmssjön, der vid 
tegelbruket ej det ringaste spår af växtlemningar kunde upp¬ 
täckas, ehuru de dock förekommo i sådan stor mängd, endast 
ett par tusen fot derifrån. 
Jag hade hoppats att vid Benestad , i derstädes befintliga 
kalktufflager, anträffa arktiska växtlemningar, men detta hopp 
förverkligades ej. Ingen brytning af kalktuff eger för närvarande 
rum, hvarföre man ej heller har tillgång till någon mägtigare 
genomskärning. Jag lyckades dock på ett ställe anträffa fast- 
staende (troligen af de äldsta) lager, hvilkas undersökning gaf 
följande resultater. De understa lagren bildade endast en grus- 
aktig, af smärre kalktuffbitar bestående massa, i livilken några 
växtlemningar omöjligen kunde tänkas bevarade; högre upp, i 
de sammanhängande, skiktade lagren, förekommo nästan ute¬ 
slutande blad af asp, till dess ännu högre upp först smärre rän¬ 
der af tallbarr förekommo, hvilkas mängd dock alltmera ökas, i 
samma man som aspbladens aftager, till dess slutligen dessa 
/ 
sednare alldeles försvinna och tallbarren blifva ensamt herr- 
skande, i dessa lager förekomma äfven blad af björk och Salix 
cinerea. Det synes sålunda, som om Steenstrups särskiljande, 
i Danmarks torfmossar, af en särskild aspregion under fururegio¬ 
nen äfven här skulle ega sin giltighet. 
Jag saknar för närvarande både tid och tillfälle till att 
i 
utveckla de slutsatser, som kunna dragas af de undersökningar, 
för hvilka jag ofvan redogjort i största korthet, utan måste jag 
förbehålla mig detta till ett framtida utförligare arbete. De 
torde dock hafva ådagalagt, att den arktiska vegetationen for¬ 
dom förefunnits ända i det sydligaste Skåne, hvarifrån den se¬ 
dermera dragit sig mer och mer tillbaka mot norden. Derjemte 
tyckes äfven nära nog all sötvattenslera i Skåne vara afsatt 
