ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1 872, N:0 2 . 149 
bland de af Fabricius beskrifna formerna, som verkligen äro 
gemensamma för Skandinavien och Grönland: för att komma 
till visshet derom erfordras, på ort och ställe anställda under¬ 
sökningar, eller åtminstone en rikhaltigare samling af Grön¬ 
ländska och nordiska araclmider, än jag haft att tillgå. Tvif- 
velsutan är emellertid Acarus siro Fabr. identisk med Linnés 
Ag. Siro (scabiei) eller Sarcoptes scabiei (De Geer) * l ); å andra 
sidan är LAmnochares aquaticus (Linn.) 1. B. holosericeus Latr. 
vida skild frän A c. aquaticus Fabr., som tydligen tillhör de 
äkta Hydrachnoiderna. A c. longicornis Fabr. är likaså helt 
visst en annan Bdella- art, än den, som t. ex. af C. Koch 2 ) 
betecknas med det Linnéanska artnamnet longicornis: förmod¬ 
ligen är den identisk med Bdella arctica N. — Någon Opilion 
från Grönland har jag icke sett. 
De Grönländska araclmider, som jag varit i tillfälle att under¬ 
söka, ha nästan alla blifvit insamlade sommaren förlidet år (1871), 
dels af Cand. J. Lindahl och Prof. A. E. Nordenskiöld, dels 
af Akad.-Adj. Th. Fries och D:r C. Nyström. Antalet arter 
uppgår till 20, och är således något större än det af Fabricius 
kända; några äro dock ej i sådant skick, att de kunnat säkert 
bestämmas eller beskrifvas. Spindlarne äro talrikast represen¬ 
terade, nämligen med 14 arter, under det af Acari endast 6 ar¬ 
ter blifvit hemförda; af dessa 6 äro endast 4 fullt utvecklade, 
de 2 återstående äro larver. Att största delen af Grönlands 
arachnidfauna ännu är okänd, kan man sluta såväl af detta ringa 
antal Acari, jemfördt med spindlarne, som deraf, att bland de 
härnedan uppräknade 20 arterna troligen endast 4 äro beskrifna 
af Fabricius; minst 12 af hans arter synas vara mig obekanta, 
') Under det att läkarne ej kände till, eller, såsom ännu i början af detta år¬ 
hundrade, tvistade om skabbdjurets tillvaro, förstod, såsom bekant, det lägre 
folket i Södra Europa sedan urminnes tider att bota skabbsjukdomen genom 
att med en nål öppna de gångar, detta djur gnager under epidermis, samt 
borttaga det. Samma konst öfvas äfven af Grönländarne, enligt Fabricius, 
och är ej heller obekant i Sverige: den är åtminstone känd i Skåne, samt 
i Helsingland, der, enligt ett meddelande af Prof. C. Säve, skabbdjuret kallas 
»dogg» eller »dögg». 
2 ) Deutschl. Crust., Myriap. u. Arachn., 23, t. 4 et 5. 
