150 THORELL, OM NÅGRA ARACHNIDER ERAN GRÖNLAND. 
åtminstone såsom Grönländska. Man skulle kunna tro, att detta 
förhållande till en god del beror derpå, att Fabricius samlat 
de flesta, om ej alla, sina arachnider i Syd-Grönland, vid Fre- 
drikshaab (vid 62° lat.), under det att de af mig undersökta 
exemplaren nästan utan undantag blifvit insamlade i Nord- 
Grönlands Xnspektorat, pä Disko-ön, mellan ungefär 69A och 70° 
nordlig bredd; men det jemförelsevis milda klimatet i denna del 
åf Nord-Grönland gör det föga sannolikt, att någon betydande 
olikhet förefinnes mellan Disko-regionens och Syd-Grönlands 
arachnidfauna. 
Bland de af mig här nedan anförda Grönländska spindlarne 
är blott en med säkerhet beskrifven af Fabricius, nämligen 
hans Ar. saccata 1. Lyc. groenlandica N.; dock torde väl någon 
af de i det följande uppräknade Erigone-SLYterna, innefattas un¬ 
der Ar. rufpes Fabr. Af'de Acari från Grönland, som jag 
sett, synes Fabricius ha känt den redan omnämnda Bdella 
arctica n., och kanske också Hygrobates Fabricii N., om nämligen 
denna art kan ad part. hänföras till Ac. aquaticus Fabr. Det 
torde således, såsom redan är nämndt, på sin höjd vara 4 af 
de här nedanför uppräknade arterna, som också varit Fabri¬ 
cius bekanta; och hela antalet på Grönland hittills funna Arach¬ 
nider vore i sådant fall — om man medtager den i Danskt mjöl 
importerade Tyroglyphus farince (De Geer) eller Ac. siro Var. 
farince Fabr. *) — 33, nämligen 18 spindlar, 1 opilion och 14 
qvalster. Bland de af mig anförda arterna förekommer tvifvels- 
utan en eller annan äfven i norra Europa; två arter, Erigone 
spetsbergensis och Bdella arctica , äro gemensamma för Grön¬ 
land och Spetsbergen. 
’) Fabricius, 1oc ; cit., p. 222. 
