ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1872, N:0 3. 9 
skaffades, af fullkomligt samma dimensioner och konstruktion 
som de gamla, men gjorda af messingsplåt, som på inre (den 
mot vattnet vända) sidan var pa galvanisk väg försilfrad. Mant- 
larne fylldes med destilleradt vatten. Den kontinuerliga för¬ 
skjutningen af index försvann härigenom nästan helt och hållet. 
Endast i slutet af undersökningen visade den sig åter i någon 
märkbarare grad. Orsaken härtill lag icke i mantlarna, ty för¬ 
skjutningen försvann, dä ett försök gjordes med de försilfrade 
cylindrarna. Sannolikt hade den ena af de oförsilfrade cylin¬ 
drarna lidit någon förändring, så att den afgaf värmet med större 
eller mindre hastighet än den andra. Herr Edlund har angifvit 
en metliod att upphäfva det fel, livarmed utslagen beliäftas i 
anledning af den kontinuerliga förskjutningen. Det rätta, mot 
en viss på kontaktstället producerad eller absorberad värmemängd 
svarande utslaget finnes nämligen med tilllijelp af tre direkt ob¬ 
serverade successiva utslag sålunda, att medeltalet tages af det 
första och tredje samt sedan medeltalet af detta medeltal och 
det andra utslaget. De i det följande anförda utslagen äro öfver- 
allt beräknade enligt denna metliod. 
2. Den galvaniska strömmen alstrades af en stapel, be¬ 
stående af 2—4 Bunsens elementer. I ledningen infogades rlieo- 
stat och tangentbussol samt en kommutator för strömmens vänd¬ 
ning. Metallegeringarna gjötos, med undantag af nysilfret, i 
cylindriska, omkring 16 centimeter långa stänger, hvilkas tjock¬ 
lek var omkring 2 millimeter. Vid gjutningen begagnades en 
form af gips. Dessa stänger löddes med tenn vid koppartrådar 
af en millimeters tjocklek, hvilka voro dragna af kemiskt ren, 
pa galvanisk väg utfälld koppar. Till legeringarna användes 
deremot i handeln förekommande, orena metaller. Under för¬ 
loppet af undersökningen gjordes den iakttagelsen, att åtskilliga 
af legeringarna med tiden undergingo förändringar till sina både 
elektromotoriska och thermoelektriska egenskaper. Dessa för¬ 
ändringar, som isynnerhet strax efter gjutningen voro ganska 
märkbara, sammanhängde utan tvifvel med fysiska (möjligen 
äfven kemiska) omsättningar af legeringarnas molekuler. Då nu 
