() EDLUND, ELEKTR. STRÖMMAR OCH KRAFTER AF OLIKA SLAG. 
intensitet och t tiden, hvarunder den verkar. Men i är lika 
med mh , om m betecknar den i rörelse varande elektricitets- 
mängden på enhetens längd af ledaren och h dess hastighet. 
mh är da tydligen den elektricitetsmängd, som passerar under 
enhetens tid, och rnlit eller it den mängd, som genomgår om- 
vindningarne under det, att strömmen är sluten. Kallas denna 
elektricitetsmängd för q' } sa erhåller man således b = aq. Det 
tinnes nu icke det ringaste skäl för det antagandet, att kon¬ 
stanten a skulle vara olika i de båda fallen; tvärtom förutsätter 
theorien, att a i bada fallen har samma värde. Det följer så¬ 
ledes häraf, att, om galvanometern ger lika stort utslag för 
batteriets urladdningsström som för inverkan af en viss galva- 
nisk ström af kort varaktighet, de elektricitetsmängder, som 
passerat genom galvanometerns omvindningar, i bada fallen äro 
lika stora. 
Den värmeverkan, som förorsakas af den elektriska urladd- 
ningsströmmen, är enligt de bekanta undersökningarne af Riess 
proportionel med den urladdade elektricitetsmängden, multipli¬ 
cerad med dess täthet och omvändt proportionel med en storhet, 
som växer med motståndet i iedningsbagen. Man ,kan således 
minska förhållandet mellan Å och B genom att öka motståndet 
i lednings bågen och öka laddflaskornas beläggningsyta i förhål¬ 
lande till elektricitetsmängden. Urladdningsgnistans längd är 
under för öfrigt lika omständigheter ett mått på tätheten och 
växer dermed proportionelt. Ju kortare urladdningsgnistan är, 
desto mindre är således äfven den urladdade elektricitetens täthet. 
Den värmemängd, som förorsakas af en galvanisk ström, som 
med oförändrad styrka fortfarande genomgår en ledare, är pro¬ 
portionel med qvadraten pa strömstyrkan, och pa lika langa 
tider utvecklas lika mycket värme. Om strömmen är i verk¬ 
samhet blott under ett kort tidsmoment, kan värmeutvecklingen 
åtminstone approximativt sättas proportionel med qvadraten pa 
strömstyrkan, multiplicerad med tiden, hvarunder den verkar; 
ehuru strömstyrkan under den korta tiden icke kan anses vara 
konstant. Man kan således öka förhållandet mellan a och b 
