18 EDLUND, ELEKTR. STRÖMMAR OCH KRAFTER AF OLIKA SLAG. 
strömmen, äfven gäller för gnistan vid den elektriska urladd¬ 
ningen. Vi tänka oss nu en galvanisk stapel tillräckligt stark 
för att, då ledningen blir sluten, bilda en ljusbåge. Om nu 
stapelns elektromotoriska kraft kallas e, den disjunktions-elektro- 
motoriska kraften é samt strömstyrkan -s, så veta vi, att den 
af strömmen tillfölje af motståndet producerade värmemängden 
är lika med a(e — é)s. I stapeln konsumeras en värmemängd, 
som är lika med aes. Om nu den disjunktions-elektromotoriska 
kraften vore af fullkomligt samma natur som den kontaktelektro- 
motoriska ocli således äfven konsumerade värme för att fram¬ 
bringa strömmen, sä måste äfven, såsom ofvanföre visades, 
värme produceras, om en ström genomgår stället, livarest denna 
kraft bar sitt säte, i motsatt riktning mot den ström, som 
kraften sjelf söker frambringa. I sådant fall skulle således här 
produceras en värmemängd = aes. Båda elektromotorerna till¬ 
sammans skulle således konsumera värmemängden a(e—e')s eller 
stora utslag icke kunna tillskrifvas urladdningens oskillatoriska natur; hvilket 
är raka motsatsen af livad Herr Billbergii velat visa. 
Men om det äfven läte bevisa sig (hvilket ingalunda är fallet), att de 
stora utslagen kunde tillskrifvas den oskillatoriska urladdningen, så hade 
man dock ingen rätt att antaga, att de verkligen härleda sig från denna 
orsak. Vill man uppsöka orsaken till en grupp af sammanhörande natur¬ 
fenomen, så måste den uppsökta orsaken vara sådan, att den utan motsägelse 
förklarar dem alla. Detta är en af naturforskningens första reglor. Men 
nu kan Herr Billbergh icke använda sin förklaring på den disjunktions¬ 
ström, som uppkommer i den galvaniska ljusbågen, och derföre är den icke 
heller användbar, då fråga blir om den elektriska gnistan, emedan båda 
dessa disjunktionsströmmar påtagligen äro af samma natur och hafva samma 
orsak. Enligt Herr Billberghs forskningsmethod skulle man kunna påstå, 
att den med vätgas fyllda luftballongen stiger uppåt, emedan vätgasen och 
jorden repellera hvarandra, eller att växlingen af dag och natt förorsakas af 
solens gång omkring jorden; ty båda dessa företeelser, om de isoleras och 
betraktas utan samband med andra, kunna påtagligen förklaras på detta 
sätt. Men denna förklaring är icke den rätta, emedan den står i strid med 
andra fenomen. 
b 
I slutet af sin skrift sammanfattar Herr Billbergh hufvudresultateu 
af sin undersökning i fyra punkter. På grund af hvad som nu blifvit an- 
fördt finner man, att af dessa icke mer än den tredje är berättigad och 
riktig, hvilken utsäger, att den elektriska gnistan icke är eqvivalent med 
ett vanligt motstånd. Men denna sats, som visserligen är sann, är dock 
icke ny, emedan den redan framgår af mina och Herr Sundells under¬ 
sökningar. 
