66 REUTER, SKANDINAVIENS OCH EINLANDS REDUVIIDER. 
rius fusco, albido-irrorata et nervosa; spina scutelli brevi, sursum 
curvata : antennarum artic-ulo tertio quarto plus duplo longiore. o 71 , 9- 
Long. 64 ra.m. 
Cimex vagabundus L., F. Sv., 972 (1761). 
Gerris vagabundus F., Ent. Svst. IY, p. 192, 19 (1794). — 
Fall., Hem. Svec., p. 163, 1 (1829). — Burma, Handb. der Ent. 
II, p. 224, 1 (1835). — Herr.-Sch., Wanz. Ins., IX, p. 117, 
dg. 941 (1853). — Flor, Bliynch. Livl. I, p. 689, 1 (1860). 
Ploearia erratica F. Sahlb., Mon. Geoc., p. 149, 1 (1849). 
Ploiaria vagabunda Kol., Mel. ent. VI, p. 54, 259 (1853). 
Ploearia vagabunda Fieb., Eur. Hem , p. 150, 4 (1861). 
Temmeligen sällsynt i södra och mellersta Sverige samt i södra 
Finland. Förekommer bland förmultnade blad, på väggar och dyl. ; 
gerna uppsökande lokaler i närheten af gödsel, deri äfven liknande 
följande art. 
2. Pl. culiciformis De Ge er. *) 
Brevior, brunnescens, antennis pedibusque glabris, albido-annu- 
latis; capite toto flavo; pronoto brunneo fuscoque variegato; pectore 
abdomineque fuscis; hemelytris nigricantibus vel brunneis; corio 
margine interiore medio costaque obliqua margin em exteriorem et 
interiorem conjungente albis; cetero lineis duabus transversis in parte 
corii basali positis prolongationeque marginis exterioris ante apicem 
explanatum albidis, hoc ipso fusco vel nigro bimaculato; membrana 
nigricante, irroratim albo-nervulosa, nigredine quam in praecedente 
multo magis extensa: spina scutelii longa, subhorizontali, recta; 
antennarum articulo tertio quarto vix duplo longiore. cF, 9 - Eong. 
44 m.m. 
Cimex culiciformis De Geer, Mém. III, p. 323, 41, tab. 17, 
fig. 1—8 (1773). 
Gerris erraticus Fall., Hem. Svec., 164, 2 (1829). — Burm., 
Handb. der Ent., II, p. 224, 2 (1835). 
Ploearia erratica Fieb., Eur. Hem., p. 149, 2. 
Sällsynt i södra och mellersta Sverige på lokaler, som föreg. 
I Finland är den hittills tagen endast i Abo af förf. 
’) En närmare blick på De Geers figur visar, att hans art är denna oeli icke 
föregående. På figuren äro de karakteristiska svarta fläckarna på corii ut¬ 
vidgade spets tydligt aftecknade; äfven täckvingarnas form för öfrigt (se 
fig. 6) talar härför. Wallengren (Öfvers. 1870, p. 182) synes äfven hafva 
observerat detta. 
