12 EDLUND, OM DET GALV. LEDNING SMOTSTÅND ET M. M. 
genomgår cb och den andra ledningen cdb. Då måste enligt 
hvad som nyss blifvit anfördt rörande likheten i motstånd hos 
de båda ledarne: 
s :i r z = s o r o + -Vå- 
På samma sätt delar sig strömmen vid a i två delar. Då måste 
f 
motståndet uti ad vara lika stort som uti ac och cd tillsammans; 
ty om t. ex. motståndet i ad vore mindre, skulle strömstyrkan 
i denna ledning ökas till dess att motståndet blefve lika stort 
som i de två ledningarne tillsammans, så att strömmen hade 
samma motstånd att öfvervinna för att framkomma från a till 
</, antingen den går vägen ad eller acd. Man får således: 
•Sjtä *t” — SsyV t,. 
O' O 
Om man vill, att ingen ström skall gå genom bryggan cd, 
således att s 0 r 0 skall blifva = 0, så får man det förhållande 
mellan motstånden, som för detta ändamål bör äga rum, genom 
att dividera den första formeln uti den sednare, under ihåg— 
kommande, att i detta fall s l 
sätt erhålles: 
6 ‘-, 
och = ,sn. På detta 
hvilka alla formler äro längesedan bekanta. 
Några liera räkneexempel torde icke vara behöfliga, enär 
de, som redan blifvit anförda, tillräckligt visa användbarheten af 
det erhållna uttrycket på det galvaniska ledningsmotståndet. 
6 . I det föregående har blifvit anmärkt, att man, om det 
galvaniska ledningsmotståndet skall vara oberoende af ström- 
styrkan, måste antaga, att det elektriska fluidum följer andra 
hydrodynamiska lagar än öfriga bekanta fluida. En annan mot¬ 
sägelse, som uppstår genom antagandet att ledningsmotståndet 
är oberoeade af strömstyrkan, är följande: Den elektromotoriska 
kraften är verksam under hela den tid, som strömmen varar. 
Om nu ledaren icke satte något hinder emot den af den elektro- 
motoriska kraften förorsakade rörelsen, så måste efter vanliga 
mekaniska principer denna rörelse oupphörligen stiga, d. v. s. 
strömstyrkan måste ständigt tilltaga, sä länge den elektromoto¬ 
riska kraften verkar. Om deremot ledaren utöfvar mot rörelsen 
