ÖFVEUSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. F Ö11H A KD LIN G A R 18 7 2, N:0 7. 25 
proportionelt med strömstyrkan, D — D == m s; D "— D — m"s; 
— ( D' 0 —D ) = m' n s; — (JD" n —D ) — m[s. Men nu är o D — D , 
D" — D; D ' n — D och D 0 —D ingenting annat än de elektro- 
skopiska tensionerna i de respektive planen; de två första posi¬ 
tiva och de två sednare negativa. Kallas de förra för T' och 
T och de sednare för T' n och T" () så får man: 
T' — T"=(m'— m")s och — T () + T" = (m' 0 — m") s ; 
T — T; = (m! + m 0 )s och T'— T’’ = (m + m^s; det vill 
säga, att skillnaden mellan de elektr o skopiska tensionerna i tvänne 
plan är proportionel med strömstyrkan, multiplicerad med det 
galvaniska ledning smotståndet emellan dessa plan för ström- 
styrkan 1. Om m är motståndet för strömstyrkan 1 i hela 
ledningsbågen, T tensionen invid den elektromotoriska kraften, 
så blir tydligen, emedan motstånden mellan indifferensplanet och 
elektromotoriska kraften äro på bägge sidor lika stora: 
_ 2 T _ E m 
m m , 
hvilket allt, såsom man ser, öfverensstämmer med erfarenheten. 
Vid närmare begrundande finner man, att de experimenter, 
som blifvit anställda öfver elektricitetens fördelning på den gal¬ 
vaniska ledarens yta, lemna alldeles oafgjordt, om denna är i 
rörelse eller i hvila. I sjelfva verket angifva de endast, att 
ethern på ledarens yta har större eller mindre täthet, än i det 
normala tillståndet, och följaktligen visar en viss tension. Vi 
skola derföre icke för det närvarande sysselsätta oss med att 
söka utreda, om den etlier, som bildar den elektroskopiska ten¬ 
sionen, är i hvila eller i rörelse. 
