14 OTTO VON FRIESEN, ANTECKNINGAR ANGÅENDE EN ORCA. 
Lika stor vexling företer antalet af fin grames falanger, och 
äfven här förekommer ej så sällan — hos 2 bland de 8 af oss 
här anförda individerna — olika antal på högra och venstra sidan. 
/ 
Slutligen hafva vi uppställt ännu en tablå, upptagande åt¬ 
skilliga dimensioner hos skulderbladet, armen, handen och längsta 
fingret samt bäckenbenen och de två främsta refbenparen af 
samma skelett, som å föregående tablå anförts, med undantag 
af det Schlegelska, emedan Schlegel i sin beskrifning ej lem- 
nar några uppgifter angående dessa delar. 
Skulderbladen af de olika exemplaren äro, såsom å följ. tablå 
synes, i förhållande till djurens storlek ungefär lika stora. Detta 
är deremot ej förhållandet med armarne, som hos de äldre ha- 
narne förete en förvånande grad af utveckling, hvilket likväl ej 
* 
så mycket gäller öfver- och underarmen, men desto mera hand¬ 
leden och fingrarnes falanger. 
Taflan XV, fig. 2 framställer en äfven i J / 4 af naturliga stor¬ 
leken utförd teckning af venstra skulderbladet, armen och han- 
tt 
den af vårt exemplar helt kort efter skeletteringen. Äfven här- 
af synes genast, att detta individ vari t mycket ungt, ty för- 
beningen är ännu ej långt fortskriden isynnerhet i handleden och 
fingrarne. Mycket tydligt kunde man dock se gränserna för de 
5 delarne i handleden medan han ännu var i färskt tillstånd, 
hvilket deremot i skelettets nuvarande torra tillstånd ej är möj¬ 
ligt. Såsom af taflan synes, kan man blott i 2 af dessa hand¬ 
ledens delar upptäcka en börjande förbening. 
Femte fingrets (lillfingrets) å taflan punkterade led är 
vid skeletteringen förkommen -— det enda som saknas af detta 
vackra skelett. 
Åfven skulderbladet visar sig vara af något olika form hos 
äldre och yngre exemplar, i det att t. ex. dess öfre kant hos 
de förra å midten är mera rak och fram- och baktill afbruten 
af trubbiga eller stundom till och med nästan räta vinklar, t. ex. 
hos Nilssonska, Eschrichtska och Blochska skeletten, hos de 
senare åter, t. ex. hos ”Orca Eschrichtii” och vårt, är mera 
jemnt halfmånformigt afrundad (se tafl.). 
