26 OTTO TORELL, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER ISTIDEN. 
sökte gifva öfver orsakerna till de beskrifna företeelserna, nem- 
ligen att -en stor vattenflod skulle i en bestämd riktning liafva 
framgått öfver Skandinavien ocli derunder afslipat och repat 
dess berg genom de massor af rullstenar, grus och sand, som 
den förde med sig, var en sjelfständig tillämpning af Saussu- 
res teori om vattenströmmar såsom upphof till det s. k. clilu- 
viet*). Denna hypotes omfattades med värma af många nor¬ 
diska naturforskare, hvaribland särskildt Berzelius, som vid 
naturforskaremötet i Stockholm 1842 gaf en framställning af 
Sefströms teori och dermed jemförde de schweiziska geolo¬ 
gernas förklaring af samma fenomen i enlighet med den s. k. 
glacial teorien. 
Sefströms åsigt, att ”rullstensfloden” skulle hafva fram¬ 
gått i en bestämd riktning, befanns snart vara ohållbar, hvar- 
före också Durocher antog flera centra för densamma, under 
det att äfven sjelfva förklaringens riktighet började ifrågasättas. 
Långt innan Sefström framställde hypotesen om sin ”pe- 
tridelauniska” flod, hade Playfair redan 1802 och, påtagligen 
obekant med hans arbeten, Yemetz (1821) lagt den vetenskap- 
liga grunden till glacialteorien, och den sistnämnde hade äfven 
(1829) uttalat den åsigten, att diluviet i Skandinavien var gla- 
cialt * 2 ). L. Esmark hade nästan samtidigt med Venetz i en 
9 Saussure : Voyages dans les Alpes, 1803. Tome I, Chap. VI. 
2 ) Jfr. Venetz: Mémoire sur l’extension des -anciens glaciers. Ouvrage post¬ 
hume redigée en 1857 & 1858, § 4. — Liksom det torde vara obestridligt, 
att Playfair ocb v. Buch oberoende af hvarandra kommit till den långt 
sedermera såsom riktig erkända åsigten om Skandinaviens böjning i stället 
för den förut antagna vattuminskningen, så har Venetz tvifvelsutan fram¬ 
ställt sin isteori oberoende af Playfair. Man behöfver blott läsa Playfairs 
uttalanden (”happy forethought” J. D. Forbes) ocb dermed jemföra gången af 
Venetz’ undersökning och framställning för att finna detta. Venetz leddes 
till sina första iakttagelser Öfver glacierer genom ett ingeniörsarbete, som 
han 1818 utförde på uppdrag af wallisiska regeringen, ocb han fick, enligt 
Charpentiers uppgift, ej kännedom om Playfairs hypotes förrän långt efter 
det, att hans egna iakttagelser hade ledt honom till samma åsigt. — Jfr. 
J. de Charpentiers: Essai sur les glaciers. Lausanne 1841. p. V, VI, 
D’Archiac: Histoire des progrés de la géologie. Paris 1848. II, 1 och 
Kjerulf: Om Esmarks Stilling til Glacial-Theorierne. Videnskahsselsk. 
Forh. 1861, sidd. 7 & 10.' ( Separat- Aftryk.) 
