28 OTTO TO HELL, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER ISTIDEN. 
och att Kapellbackarne vid Uddevalla utgjordes af qvarlefvor 
af en sådan 1 ). 
För en livar, som intresserade sig derför, framstod emeller¬ 
tid hela frågan om de erratiska fenomenen såsom på en gång 
ytterligt invecklad ocli på ett otillfredsställande sätt besvarad. 
o 
A ena sidan framhölls bjert det naturstridiga, obegripliga och 
oförklarliga i den af okända krafter framkallade Sefströmska 
rullsten sfloden, å den andra funno densammas anhängare lika 
stora motsägelser i glacialteorien 2 ), under det slutligen flera 
naturforskare förgäfves sökte förklara fenomenet på åtskilliga 
andra sätt. Det var icke heller underligt, att glacialteorien i 
sin dåvarande form skulle möta ifrigt motstånd ocb misstro. 
Charpentier 3 ) tänkte sig nemligen omätliga snömassor bil¬ 
dande en sammanhängande stor fond kring nordpolen och sträc¬ 
kande sig till 70:de breddgraden samt söder derom öfvergående 
till is, och Agassiz’ enorma ”näppes de glace” kunde ej refere¬ 
ras till bestämda snöfält ofvan snögränsen. Både Charpentier 
och Agassiz utgingo vid förklaringen af det erratiska fenomenet 
i norden ej från ett alpland, hvars eviga snö gifvit upphof till 
de antagna isfälten, hvilket gaf L. v. Buch, som omfattade 
flodteorien, anledning till en skarp och befogad kritik. Han 
förklarade med rätta, att det första vilkoret för en jökel är, att 
den eger en fond ofvan snögränsen 4 ). Elie de Beaumont 
bevisade med matematiska grunder, att en jökel ej kan röra 
sig, när lutningen understeg 3 grader, under det Skandinaviens 
.supponerade istäcke skulle egt endast en ringa bråkdel af denna 
Ö Samma år meddelade Smith of Jordanhill i ”Memoirs of the Wernerian 
Society” sina fynd af arktiska subfossila snäckor i Clyde-dalen (”On the phe- 
nomena of the elevated marine beds of the basin of Clyde”). E. Eorbes 
fullföljde sedermera dessa undersökningar och utgaf deröfver 1846 i ”Memoirs 
of Geol. Surv.” Vol. I en vigtig afhandling (”On the connexion between the 
distribution of the existing fauna and flora of the British isles &c.”) 
h Jemför härom striden emellan Martins och Durocher samt Martins och Era- 
polli, Bull, de la Soc. Geol. 1845—1847. 
3 ) ”Sur l’application de 1’hypothése de M. Venetz aux phénomenes erratiques 
du Nord” (Bibi. univ. de Geneve, Nouv. Ser. T. XXXIX 184’k) 
4 ) v. Buch: Die Bären-Insel, geognostisch beschrieben. Berlin 1847. 4:o. 
