ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 187 2, N:0 10 , 33 
gens afslipning, deras så kallade stöt- och läsida samt refflor- 
nas riktning, hvilka ej här lemnade ett tillräckligt material för 
tidsbestämmelser, och först sednare insåg man vigten af att 
noggrant studera de samtidigt härmed bildade afl agrin garn e. 
Forchhammer ansåg 1842 *), att Danmarks ”rnllestensförende 
Formationer” kunde spåras ända till slutet af skrifkritans period. 
Han indelade också då den ”skandinaviske Rullestensformation” 
i Danmark uti tre stora afdelningar: 1) ”den ravförende Kul¬ 
formation” ( = miocentiden), 2 ) ”Rullestensleret” och 3) ”Rulle- 
stenssandet”. Hufvudsakligen genom Lyells skrifter insåg man 
dock sedermera, att dessa företeelser äro yngre än den egent¬ 
liga pliocentiden och att de närmast ansluta sig till och hafva 
följt uppå Crag-periodens yngsta afdelningar: Norwich Crag 
och Bridlington Crag. 
o o 
Aflagringarne i Skandinavien från istiden äro, från de äld¬ 
sta till de yngsta: 
1. Diluvialsand och Diluviallera. 
2 . Jökelgärden (— moräner) och Moränfält (— Krosstens- 
grus och Krosstenslera). 
3. Rullstenssand och åsar. 
4. Yoldialera = Hvarfvig lera. Snäckhankar. 
5. Arcalera. Dryaslera. 
Diluvialsanden och Diluvialleran komma i det följande att 
särskildt och utförligare behandlas i samband med framställ¬ 
ningen af iakttagelserna öfver dem, hvarföre beskrifningen af 
de särskilda lagren här börjas med 
Jökel gärden * 2 ). Studerar man jöklarne i naturen, så finner 
man snart, huru olika deras gärden (moräner) kunna vara till 
utseende och innehåll. Man urskiljer numera flera slag af dem, 
såsom sido-, yt- eller midtel -, änd- och bottengärden. Sido- och 
b Förh. vid Skand. Naturf. 3:dje möte 1842, sidd. 81 ff. 
2 ) Afven vid beskrifningen af jökelgärdena oeh moränfälten har framställningens 
form gjort det nödvändigt att afvika från den strängt kronologiska ordnings¬ 
följden för dessa bildningar sinsemellan. 
Öfeers, af K. Vet.-Akad. Förh. Arg. 29. N:o 10, 
O 
.3 
