ÖFVERSIGT AF K. YETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 7 1, N:0 10 . 43 
• } 
ningen öfver glacial-lagret vid Strökärr framställt och sökt be¬ 
visa den åsigten, att åsarne äro gamla midtelmoräner, hvilkas 
material skulle härstamma från fjelldalarnes prseglaciala rull- 
stensgrus. Ehuru ett karakteristiskt dylikt rullstensgrus kan 
observeras i Schweiz, och i Norge t. ex. de lägre fjelldalarne 
äro uppfyllda méd lager af rullade stenar och grus, så kan 
dock detta material, om det nedföres med jökelns moräner, 
svårligen bibehålla sin ursprungliga anordning, utan måste så¬ 
som midtelmoräner i allmänhet blifva oskiktadt. 
A. E. Törnebohm har nyligen ] )uppställt en hypotes om åsar- 
nes bildning, som är en sjelfständig utveckling af de utaf Hisinger 
och Paijkull framställda. De sistnämnda, äfvensom v. Post 
. och Erdmann, hade redan fästat uppmärksamheten derpå, att 
åsarne till sin bildning i bergdalarne sammanhänga med, men 
på låglandet äro oberoende af landets terrängförhållanden i öf- 
rigt, samt att rester af en delvis försvunnen större grusfyllnad 
i de högre fjelldalarne qvarligga äfven på dqlsluttningarne å ömse 
sidor om åsen. Dessa förhållanden hafva gifvit Törnebohm 
% 
anledning till det antagandet, att ej blott dalarne varit upp¬ 
fyllda af rullstensgrus, utan ”att äfven låglandet en gång 
varit betäckt af en mägtig slam- och sandaflagring, som nu 
är försvunnen, genom livilken strömmar, uppkomna genom in¬ 
landsisens afsmältning under istidens sednare skifte, skuro sig 
ut till hafvet” 2 ). I en sednare uppsats 3 ) har denna åsigt 
med grus, och, såvidt jag kunnat utröna, äro äfven rullstenarne i de yngre 
sand- och gruslagren merendels aflägrade i denna riktning. Detta afiägrings- 
sätt häntyder äfvenledes, att rullstenarne aflägrats under vatten , ty under 
andra förhållanden antaga de säkerligen ej detta läge. Endast långa tiders 
mäktiga vågsvall kunna sammanjemlca dem på detta sätt, äfvensom inlägra 
smärre rullstens- eller grusbäddar mellan rullstensbankarne, samt införa grus 
och fint slamm i stenarnes mellanrum. Allestädes, der rullstensbäddarne 
varit tillgängliga att se i profil, har jag derjemte funnit dem utmärkt tyd¬ 
ligt skiktade”. Vet. Akad. Handl. 1854, sid. 362. 
') Sveriges Geologiska Undersökning,, 37. Några ord till upplysning om Bla¬ 
det ”Upperud” af A. E. Törnebohm. Sthlm 1870. — Törnebohm i GeoL 
För. Förhandi. 1872 N:o 4. 
2 ) Beskr. till Bladet ”Upperud”, sid. 66, not. 
3 ) Geol. För. Förh. 1872 N:o 4. 
