ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 18 72, N:0 10 . 47 
förekommer i den sistnämnda, upptäcktes först långt sednare. 
Under det jag var sysselsatt med utarbetandet af afhandlingen 
om Spetsbergens molluskfauna, fästade nemligen Hr Igelström 
min uppmärksamhet derpå, att han i närheten af Stockholm 
funnit en snäcka, som förvarades i Geologiska Byråns samlin¬ 
gar. Till min stora öfverraskning fann jag den vara Yoldia 
arctica, som ej förut blifvit iakttagen uti lerorna vid Sveriges 
östra kust, och jag fästade professor Erdmanns uppmärksam¬ 
het på de vigtiga slutledningar i klimatologiskt hänseende, 
hvartill dess då föga kända geografiska utbredning berättigade. 
Kort derpå offentliggjorde Erdmann en uppsats *), uti hvilken 
detta fynd omnämndes och en klar framställning af den hvarf- 
viga lerans bildningssätt för första gången gafs. 
De af Sveriges Geologiska Undersökning utgifna kart¬ 
bladen gifva noggranna upplysningar om Yoldialerans förekomst å 
de undersökta trakterna. En allmän öfversigt erhålles af den 1866 
rr 
utgifna kartan ”Öfversigt öfver Glaciallerans (Hvarfviga lerans 
och hvarfviga mergelns) utbredning inom södra delen af Sverige”. 
Yid Nidelfven i närheten af Trondhjem uti Norge fann jag 1860 
Yoldia arctica vara allmän i en der förekommande mäktig blå 
lera, som hvilade. omedelbart uppå en gammal morän. Prof. 
Sars, som jag upplyste derom, har sedermera närmare beskrif- 
vit denna leras fossilier och hänfört den till Kjerulfs Mer- 
geller, som dels motsvarar Yoldialeran, dels en lera, som jag- 
anser vara yngre än denna. De fossila djurlemningarne i Yol¬ 
dialeran antyda så väl i vårt land som i de motsvarande lagren 
uti Norge, Skottland, New England på det bestämdaste det kli¬ 
mat, som rådde under tiden för dess afsättning. De visa, att 
detta klimat varit kallare än Finmarkens, Islands och Syd- 
grönlands nuvarande, men deremot, att det på det närmaste 
motsvarat Parryöarnes och Melville Bays uti arktiska Amerika 
samt Spetsbergens, d. v. s. det egentliga polarhafvets. 
Skalbankarne. Uti nära sammanhang med Yoldialeran stå de 
( 
s. k. ”Skalbankarne” i Bohuslän, Dalsland Wermland och södra * 
') Leonhard & Bronn : Neues Jahrb. f. Min. u. Geol. 1859, sid. 248. ff. 
