ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1872, N:0 10 . 51 
\ 
kuster, men deremot finnes ifrån Skottland till Medelhafvet ocli 
Mogador, samt den likaledes till Medelhafvet utbredda Scrobi- 
cularia piperata , hvilken vid Skandinavien ej går längre i norr 
än till Stat. Dessa arter visa sålunda, att det på Yoldialera 
hvilande ”Muslingleret'’ vid Trondlijem är afsatt uti ett haf 
med något högre temperatur än Trondhjemsfjordens nuvarande. 
Jemföres härmed den något längre i söder belägna Christian- 
sundslerans fauna, så är skilnaden påfallande. Med undantag 
af Cylichna mamillata, som hittills ej blifvit träffad lefvande 
norr om Christianssund, lefva alla de bestämda 75 arterna vid 
-Finmarken. Häraf äro 43 mollusker, af hvilka 11, alltså ungefär 
25 procent, äro arktiska arter eller arktiska varieteter af äfven 
långt sydligare lefvaiide arter. Tre arter, Rhynmonella psit- 
tacea , Carclium elegantulum och Saocicava rngosa var. arctica 
äro hittills ej funna söder om Finmarken. På grund häraf 
anser jag, att denna fauna har lefvat i ett haf med samma 
temperatur som Lofotens och Vest-Finmarkens, d. v. s. de hafva 
tillhört det sydligare bältet af denhyperboreiskazonen. Efter Rhyn- 
clionella psittacea kallar jag denna lera Rhynchonellalera 1 ). Yid 
Christianssund är den sandblandad och ligger 30-40' öfverhafsytan. 
I England torde Rhynchonellaleran närmast motsvaras af 
den vid Moel Tryfaen i Wales af Trimmer, Lyell 2 ), Sy- 
monds och Darbyshire undersökta lera, hvars underliggande 
berggrund, som nu ligger 1400 fot öfver hafvet, bär spår efter jöklar. 
När Lyell visade mig molluskerna derifrån, fästade jag hans upp¬ 
märksamhet derpå, att faunan väl antydde ett nordligt klimat men 
ingalunda ett högnordiskt. Utaf57 arter äro 15 arktiska arter eller 
varieteter, hvaremot de öfriga finnas lefvande vid Storbrittanniens 
kuster. En fossil fauna, som antyder ett ännu mildare klimat, har jag 
undersökt med Mr. Crosskey på ön Bute. Denna fauna skiljer 
sig endast obetydligt från Skottlands närvarande. Den inne¬ 
håller t. ex. den arktiska arten Leda pernula , som ännu finnes 
’) Såvidt jag har mig bekant, är af denna ishafsbrackiopod, utom vid Christians¬ 
sund, blott ett par exemplar funna i glaciala aflagringar, nemligen i Bohuslän. 
Exemplaren förvaras i Sveriges Geol. Undersöknings Museum. 
2 ) Elements of Geology. 6:th Ed. 1885. 
