62 
OTTO TORELL, UNDERSÄKNINGAR ÖFVER ISTIDEN. 
uti det erratiska området utanför Skandinavien. Utmärkande för 
v 
de å ömse sidor om Öresund uppträdande sand- och lerlagren är 
deras läge under gamla moräner samt att de bestå af tydligt 
skiktade stenfria sand-aflagringar med deruti inneslutna likaledes 
hvarfviga och stenfria lerlager, hvilka ofta blifva så starkt 
sandblandade, att de lika väl kunna kallas sandleror (Loam). 
Det är troligt, att man framdeles skall finna dem hafva en be¬ 
tydlig både utsträckning och mäktighet under krosstenslerorna 
i södra och sydvestra Skåne, men j em föras de med de motsvarande 
aflagringarne uti Ryssland, Polen, norra Tyskland och Holland, 
så äro de hos oss förekommande endast obetydliga. 
Så vidt jag har mig bekant, var det Forchhammer, som 
först flerestädes i sina skrifter omnämner mäktiga uti Slesvig 
och Holstein förekommande vattenförande sand- och lerlager 
under ”Rullestensleret” 1 ). På grund af de uti densamma all¬ 
männa små styckena af koraller från kritformationen har Forch¬ 
hammer och sedan Meyn benämnt den korallsand. Detta namn 
har endast lokal tillämpning. Benningsen-Förders namn 
”Diluvialmeeressand” är grundadt på en oriktig uppfattning af 
bildningssättet. Jag har derföre föredragit att här och annor¬ 
städes använda G. Berendts -) benämning diluvialsand och 
diluviallera. Berendts beskrifning är också den bästa, som 
hittills blifvit gifven öfver dessa lager. Han har gjort den vig¬ 
tiga iakttagelsen, att diluvialsanden uti Mark Brandenburg hvi¬ 
lar omedelbart uppå de till den tertiära brunkolsformationen 
hörande sandlagren, att den har en betydlig mäktighet, af 100 
fot och deröfver, att den är skiktad och oftast stenfri samt 
innesluter likaledes skiktade och stenfria lerlager, hvilka under¬ 
till skiljas från sanden genom ett likadant lager af genom jern- 
ockra liopkittad sand (”Eiserschicht”) som vid Brågarp. Uti 
') ”Unter und zum Theil in demselben (dem Gesclnebetlion) finden sich sein- 
mächtige Lager eines Sandmergels, der den Namen Korallensand bekommen 
hat”. Forchhammer: Die Bodenhildung der Herzogthümer Schleswig, Hol¬ 
stein und Lauenburg. Beilage zur Festgabe der ll:ten Versammlung Deutscher 
Land- u. Forstwirthe in Kiel 1847. 
2 ) G. Berendt: Die Diluvial-Ablagerungen der Mark Brandenburg. Berlin 1863. 
