funnit de aceessoriska ben, som bära äggen, eller »maxillm po- 
sterioris paris» Kr., mera utbildade, de andra benens fjerde led 
smalare, än hos dem, som icke varit äggbärande. Delta synes 
för öfrigt äfven stå i öfverensstämmelse med hans påslående, att 
endast hannarne af sJäglet Pycnogonum hafva dessa äggbärnings- 
redskaper. 
33. Pycnogonum lit orale Str.; Kröy. 1. c , p. 126. 
Tantummodo specimen unum inveni. 
\ 
Såsom tillägg till dessa iakttagelser meddelade Hr S. Lo- 
vén, att den af författaren under namnet Ampelisca Eschrichti 
Kröyer beskrifna Amphipoden, hvilken utåt Bohusläns kust är 
allmän på lerbotten och tio till femtio famnars djup, är serdeles 
märkvärdig derföre, att den bygger sig ett bo, en egenhet, som 
äfven eljest icke är främmande för djur af denna ordning. När 
man draggar på lerbotten får man vanligen i leran en mängd 
rör, som genom sin egna form genast skilja sig från de talrika 
/ 
rör, som byggas och bebos af Annelider. De äro ända till åttio 
millimeter långa, plattryckta, omkring sju millim. breda och of¬ 
tast något krökta. De äro i ena ändan alldeles öppna med 
ojemna ränder, men i den andra ändan, som är snedt afrundad, 
ses mellan rörets breda sidor en klyfning af omkring åtta mil¬ 
limeters längd, belägen icke tvärt för ändan, utan något mera 
dragen åt den ena af rörets smala kanter, oftast åt den kon¬ 
kava. Rörets sidor bilda två spänstiga, i randen jemna och mot 
hvarandra böjda flikar, som när de mötas fullkomligt tillsluta 
öppningen. Rörets väggar, af knappt en millimeters tjocklek, 
äro utvändigt någorlunda jemna, men invändigt fullkomligt släta, 
tcmligen sega, och hafva utseendet att bestå af den bottenlera, 
som ständigt förfinas genom att passera genom otaliga limivora 
djurs tarmkanal. Men om en tunn skifva af rörets inre, något 
i brunt stötande yta, lägges i en droppe saltsyra, som under 
någon fräsning löser de med leran blandade kalkpartiklarna, och 
derpå under vatten utbredes, ser man med mikroskopet, att 
röret består af en oregelbunden väfnad af mycket fina, mest på 
längden löpande klara trådar, genom hvilka lerans smådelar sam¬ 
manhållas. Af de rör man finner i leran äro de flesta toma, 
