158 
Det kristalliserar i mörkt rödbruna nålar, strålformigt grup¬ 
perade i maramelloner, på samma sätt som en del fosforsyrade 
salter kristallisera. Saltet är ytterst deliqvescent, samt svårt, 
om icke omöjligt att fullkomligt befria från vidhängande mo¬ 
derlut, hvadan ett öfverskott af nära 3 procent chromsyra er¬ 
hållits i analysen, nemligen: 
Funnet. Räknadt (efter formeln 2(BaCr 3 -fH)+KCr 3 +H). 
Ba ..... . 20,592 22,486. 
K ..... . 5,769 6,930. 
Cr. 69,477 66,612. 
M (förlust) . . 4,162 3,972. 
100,ooo 100,ooo. 
Detta salt, liksom det förra, dekomponeras af vatten, och 
neutral chromsvrad baryt utfälles. 
Då den neutrala chromsyrade baryten, såsom jag funnit 
vid andra försök, dem jag ej anser nödigt anföra, är så godt 
som olöslig äfven i sur vätska, endast den är tillräckligt ut¬ 
spädd, syntes det sannolikt att denna egenskap kunde begag¬ 
nas, för att skilja baryt från strontian, hvars chromsyrade salt 
är vida lättlösligare än gips; men det fällda barytsaltet drager 
med sig en så högst betydlig mängd af strontian, att på nå¬ 
got qvantitatift begagnande alldeles icke är att tänka. Jag 
föranleddes så mycket mera att härmed göra ett försök, som 
detta sätt, först föreslaget af Smith, banat sig väg till H. Roses 
eljest så noggranna bok i analytiska kemien. 
En blandning af de båda basernas chlorföreningar, nem¬ 
ligen : 
Chlorbarium . 1,2025 gr. 
Chlorstrontium . 0,2224 » 
fälldes ur en starkt utspädd lösning med neutralt chromsyradt 
kali. Den förmodade chromsyrade baryten löstes, efter tvätt¬ 
ning, i saltsyra, lösningen reducerades med sprit, och baryten 
fälldes med svafvelsyra. Fällningen vägde =1,4483. Ur den 
andra lösningen fälldes strontian med kolsvrad ammoniak och 
fick dermed stå ett par dagar i måttlig värme. Den kolsy- 
i 
