208 
med vår alg närbeslägtade Confervae antyda ej något dylikt. Man 
skulle således lätt kunna antaga, att några bland kiselnålarne be¬ 
fintliga spongie-artade ämnen gifva anledning till denna lukt. 
På ett och annat exemplar af dem jag haft tillfälle att under¬ 
söka, synas på thalli yta mer eller mindre tydliga porer, ej 
olika spongiernas ostiola, och som tyckas antyda närvaron af 
ett slags canaler uti det inre af thallus. Måhända utföras ge¬ 
nom dem sporidierna från de trådars celluler, som ligga inuti 
växten. Dock måste jag uppriktigt tillstå, att jag ej blifvit full¬ 
komligt öfvertygad att de äro normala bildningar; kanske äro 
de att betrakta som tillfälliga, alldenstund de helt och hållet 
saknas på en del exemplar. 
Det kan måhända synas underligt att jag så länge uppe¬ 
hållit mig vid beskrifningen af en tydlig alg och en på den¬ 
samma parasiterande spongia. Jag medgifver det gerna, endast 
anmärkande, att de förhållanden, hvilka dessa båda organismer 
i förening med hvarandra frambringa, äro så afvikande från 
den vanliga ordningen, att jag trott saken förtjena en särskilt 
uppmärksamhet. Föröfrigt gifves hos denna växt något spongie- 
artadt, som, i förening med kiselnålarnes uppträdande och ifall 
dessas närvaro skulle få en annan förklaring än den vi ofvan- 
före gifvit, lätt skulle kunna tagas som bevis på algernas och 
spongiernas nära slägtskap. Det gifves nemligen spongier, hvil- 
kas fibrer äro fistulösa och sammansatta af longitudinella fibrer; 
detta senare är hos Spongocladian normalt, och att understun¬ 
dom cellulernas inre rum, genom väggarnes förtjockning, sam¬ 
mandrages till en smal, longitudinel kanal, d. ä. blifva fistulösa, 
har ofvan blifvit anmärkt. Här torde således vara att söka en 
analogi, naturenligare än den, hvilken Bowerbank trott sig finna 
vid jemförelsen mellan strukturen af spongiernas fibrer och de 
vertebrerade djurens ben». 
Förklaring öfver T ab. II. 
Figg. 1 och 2 visa växten i naturlig storlek; vid a, a fig. 1 äro top- 
parne något förtjockade eller tvärhuggna, en följd af de kiselnålar, 
hvarmed de äro öfverdragna; fig. 2 a, a, a äro ställen, hvarest 
närgränsande grenar sammanväxt med hvarandra. 
