243 
2. Försök öfver magnetiseradl jerns lednings¬ 
förmåga för elektricitet. — Hr Edlund anförde härom 
följande: 
För några år sedan meddelade Maggi *) den vigtiga iakt¬ 
tagelsen, att Därmelednings-förmågan hos mjukt jern förändras 
genom magnetisering. Han fann nemligen, att värmet fort¬ 
plantas hastigast i en riktning, som är vinkelrät mot förbind¬ 
nings-! inien emellan magnetens poler och långsammast utefter 
samma linie. I afseende på magnetismens inverkan på led¬ 
ningsförmågan för elektricitet observerade J. W. Fischer **), 
alt gnistan från en svag elektricitetsmachin öfverhoppade lät¬ 
tare mot midten af en 8 tum lång stälfjeder än mot punkter 
belägna närmare fjederns ändar, och slöt deraf, att magnetis¬ 
men, som »var starkast mot nålens ändar», gjorde stålet till 
sämre elektricitetsledare. Genom ett dylikt försök hade Abra¬ 
ham ***) någon tid förut funnit, att stål i magnetiskt tillstånd 
leder elektriciteten bättre än i det naturliga. Till följe af 
det sätt, hvarpå dessa experimenter blifvit anställda, ingifva 
de föga förtroende och stå dessutom med hvarandra i strid, 
i sednare tider har denna fråga blifvit upplagen af Wart- 
mann ~j~), hvilken fann, att den elektriska ledningsförmågan ge¬ 
nom magnetismens inverkan icke undergår någon förändring. 
Då emellertid det magnetiserande jernets värmeledningsförmåga 
synes antyda ett motsatt förhållande, ansåg jag det vara skäl, 
att efter en noggrann och tillförlitlig method ånyo anställa för¬ 
sök till sakens utredande, isvnnerhet som Wartmanns under- 
sökning endast afser ledningsförmågans förändring i en rikt¬ 
ning, som är parallel med förbindningslinien emellan magne¬ 
tens poler. 
*) Arcb. des Sciences physiques et naturelles. XIV, 132. Berät¬ 
telse om Framstegen i Fysik för 1850. sid. 81. 
**) Aren, für die gesammte Naturlehre; von D:r K. W. G. Kästner. 
3 B. sid. 421. 
***) Ibid. sid. 426. Pogg, Ann. I, sid. 357. 
*J*) Arch. des sc. ph. et nat. XIII, sid. 35. 
