20 
Sedan slägtnamnet Hesperia, som Fabricius gaf gemensamt 
åt Lycenoidce och Hesperioidce, blifvit af Latreille användt 
för de sednare, hafva dessa länge varit betraktade såsom ett 
enda slägte. Ochsenheimer följde Latreille och använde det af 
honom föreslagna slägtnamnet. Likaså Dalman och Zetterstedt, 
äfvensom Boisduval uti Index Methodicus. Också Dumeril an¬ 
såg de europeiska arterne utgöra endast ett slägte, men kallade 
detta: Heteropterus. Sednast har äfven Herrich-Schäffer i 
sitt utmärkta arbete följt samma method, utan att, såsom han 
eljest gör, fästa sig vid vingnervernas olikhet arterne emellan, 
och användt det generiska namn, som Latreille gifvit. 
Fabricius var den förste, som företog en delning i genera 
af. de sammanställda arterne. Uti sitt Systema Glossatorum 
(Illig. Mag. VI. B.) har han bibehållit namnet Hesperia för en 
del utomeuropeiska arter af de egentliga Papihones, och, häm¬ 
tande, såsom vanligt hos honom, karakterer nästan uteslutande 
af mundelarne, låtit alla sina förra till samma genus förda ur- 
bicolce sönderfalla i trenne slägten: Thymele, Helias och Pam - 
phila. Af dessa omfattar det förstnämnda, »med treledade 
palper», största delen af de honom bekanta Hesperioider med 
stjertlik förlängning af bakvingarne och en del af dem, som 
sakna sådan, bland hvilka må nämnas hans P . malvce och Lin¬ 
nés P. tages. Till slägtet Helias förde han blott en enda och 
utom-europeisk art. Slägtet Pamphila deremot, hvilket han 
likväl origtigt karakteriserar såsom skulle det blott ega »tvåle- 
dade palper», öfverseende den visserligen korta men dock tyd¬ 
liga basleden, innefattar bland andra äfven hans arter P. comma, 
paniscus och fritillum. Boisduval deremot söndrade familjen, 
hvad de europeiska arterna vidkommer, uti fyra slägten, utgå¬ 
ende från olikheterna i metamorfosen, så vidt denna var känd, 
och stödjande sig hufvudsakligen dels på det olika sätt, hvarpå 
arterna under hvilan lägga vingarne, dels uppå olikheterna uti 
antennklubbans form och dess beskaffenhet i spetsen. Ehuru 
han icke uti sina generiska diagnoser upptog de kännetecken, 
som fotterna och vingnerverna erbjuda och som utan tvifvel äro 
