73 
i det Frauenhoferska spectrum, hafva sin motsvarighet i elek¬ 
triska spectrum, men att för andra, deribland de 2 starkaste 
ljuslinierna, icke finnes någon sådan. 
Som redan nämdt år förmodar Hr Ångström att denna 
brist i öfverensstämmelse är att tillskrifva de mörka liniernas 
i solspectrurn tillkomst genom inverkan, ej blott af jordens, 
utan äfven af solens atmosfer. Öfver jordatmosferens egen- 
\ 
domliga inflytande erinras om Brewsters, Millers och Brochs 
o 
iakttagelser. Hr Ångström anser emellertid att, i sin helhet 
betraktade , dessa spectra gifva det intryck som vore det ena 
spectrum en, så att säga, om vändning af det andra, samt att 
förklaringen af de mörka linierna i solspectrurn tillika innebär 
förklaringen af de lysande i det elektriska; denna förklaring 
må för öfrigt sökas, antingen i ljusets interferens, eller i luf¬ 
tens egenskap att antaga blott vissa oscillationer, af hvilka 
förklaringsgrunder den förra dock sjelf hvilar på eller förut¬ 
sätter möjligheten af alla de olika retardationer, som dervid 
måste antagas, ehuru ännu obevista till sin existens. 
o 
I en annan figur har Hr Ångström gifvit en teckning af 
de hufvudsakligaste linier, hvilka visa sig i de olika metaller¬ 
nas spectra. Häraf ses hurusom vissa linier finnas hos alla 
metaller, andra gemensamt hos blott några metaller, andra fö¬ 
rekomma gruppvis o. s. v. och då Wheatstone funnit att, när 
polerna bestå af två olika metaller, spectrum innehåller båda 
metallernas linier, har Hr Ångström gjort försök med några 
metall-legeringar då det visade sig att uti spectrum af t. ex. 
Pb Sn 4 funnos de flesta af de linier som tillhöra bly och de 
flesta af dem som tillhöra tenn, samt att likaså i spectrum af 
Sn 6 Zn linier funnos tillhöriga tenn och zink o. s. v. Dessa 
hvarje metall egna linier anser Hr Ångström icke kunna upp¬ 
komma genom interferens, hälst så skarpt begränsade, isolerade 
linier som dessa, — hvilka dessutom utgå från prismats ändkanter 
och förlora sig i midten, utan att grunden hvarpå de afteckna 
sig synes på något sätt förändrad — icke likna interfirenslinier, 
hvaremot analogin med alkohollågens spectrum häntyder på an- 
