93 
tioner, utan att man behöfver öfvergifva den åsigten, att jordens 
figur, då man abstraherar från dessa små afvikelser, är en 
elliptisk rotationssferoid, på samma sätt som man, perturbatio- 
nerna oaktadt, säger att planetbanorna äro ellipser. 
3. 1 det föregående har jag sökt visa, att pendelexperi- 
menterna, behandlade efter samma princip som gradmätningarna, 
gifva en afplattning mera öfverensstämmande med den, som här- 
Jedes ur gradmätningarne, än den man funnit genom kollektif 
behandling af alla förhandenvarande pendelexperimenter. Vis¬ 
serligen qvarstå olikheter, som, ehuru de synas föga betydliga, 
utöfva ett ganska störande inflytande; likväl torde de kunna 
anses nog små och i begge lika ingående, att medgifva ett ge¬ 
mensamt begagnande af gradmätningarnas och pendel-experi- 
menternas data *). Det ändamål, för hvilket jag ämnar försöka 
detta, är bestämningen af jordens massa, hvarpå jag sett flera 
från hvarandra betydligt afvikande värden. Ehuru detta väl 
hufvudsakligen kommer af de olika värden, som blifvit begag-' 
nade på solens parallax, torde det ej sakna allt intresse att se 
de zifferresultater sammanställda, hvartill olika methoder leda, 
då de nyaste och bästa zifleruppgifter, jag kunnat finna, be¬ 
gagnas. 
Om jorden antages vara en homogen sferoid (massan = m), 
som uppkommit derigenom, att en ellips (a 2 ?/ 2 + 6 2 oc 2 =a 2 6 2 ) ro¬ 
terat kring mindre axeln, så är dess attraktion utefter axlarne 
på en i ytan belägen punkt, hvars koordinater äro cc, ß , Y, 
*) l sjelfva verket, om man jemför de afvikelser, som uppstå, i fall 
man med bibehållande af Bessels eqvatorsradie, antager den af¬ 
plattning, pendel-experimenterna gifvit, befinnes visserligen halfva 
jordaxeln hela 42 toises mindre än med afplattningen enligt Bessel, 
hvilket på meridian-ellipsen gör en minskning af omkring 66 toises; 
granskar man deremot återstående fel i polhöjd vid gradmätnin¬ 
garne, så uppgå de per medium till 3" ä 4", af hvilka hvarje 
motsvarar 16 toises. Vid Evrax går felet till 6",897 (se Prof. 
Selander 1. c. pag. 87), hvilket gör vid pass 110 toises. 
