107 
en annan, blir den på detta sätt besvärad under de första må¬ 
naderna, men ej sedan. Det är således af vigt att förskaffa sig 
kalfvar från nära håll. Ett par fogelarter afplocka väl fästingar 
från boskapen, nemligen Polyborus hrasiliensis (Coraeorå eller 
Caraneho) och Mil vago degener (Chi mango), men de förvärra 
snarare det onda, ty med fästingen följer ett stycke hud, så att 
sårnader uppkomma, hvari flugorna lägga ägg, hvaraf såren för¬ 
storas ehuru de rensas hvar fjerde eller femte dag. På mycket 
sumpig eller öfversvämmad mark finnas dock ej fästingarna, och 
deras antal förminskas betydligt under mycket regnig väderlek. 
Det årliga brännandet af fälten hämmar äfven deras tilltagande; 
men deras förökning är så stark, att detta botemedel allenast 
verkar för en kort tid. Före år ! 838 var detta skadedjur 
okändt i Paraguay, men det blef då infördt med några oxar 
från St. Bor ja i Brasilien, der det många år varit kändt, till 
staden Itapoa vid Parana, som då var den enda plats, der 
utländsk handel drefs, isvnnerhet af Brasilianare. Så sjiart fä- 
stingarna upptäcktes på nämnde oxar, blefvo dessa efter några 
dagar öfversända till andra sidan floden; men Itapoas boskap 
-var redan besmittad och detta var tillräckligt att förpesta hela 
landet, ända till dess yttersta vinklar. Francia i sin vishet 
trodde sig kunna sätta en gräns för det ondas utbredande, ge¬ 
nom vakter, quarantainer, besigtningar m. m., och då han såg 
att detta ej hjelpte, befall te han, att man skulle döda kräket 
med smörjningar och tvättningar. Men då äfven härmed in¬ 
gentig uträttades, blefvo soldater utsända åt alla håll med or¬ 
dres att döda all boskap och alla hästar, som befunnos be¬ 
smittade med en enda fästing, samt att uppbränna hudarna. 
Genom denna oförnuftiga befallning, som punktligt åtlyddes, 
förlorade Paraguay, som var uppfyldt af boskap och hästar, nära 
hälften af denna sin rikedom och många rika personer blefvd 
derpå utfattiga; men mot Francias befallningar var intet att; J 
»\ 
invända. Kärror blefvo stående på vägarna emedan deras oxar v 
befunnos smittade, och personer till häst måste fortsätta [sin väg 
till fots med sadeln på ryggen, sedan hästen för samma orsak 
