131 
som efter den ena är den största elasticitets-axeln är efter 
den andra den minsta och tvertom. Denna motsats visar sig 
äfven vid enaxliga kristaller. Kunde man nu bestämma den 
riktning hvari etherns elasticitet är störst eller minst, så hade 
man äfven frågan om polarisationsplanet afgjord. Jag har till 
den ändan rådfrågat fenomenerna vid en kristalls upphettning. 
Storleken af dess utvidgning i olika riktningar beror nemligen 
på förhållandet emellan de attraktiva och repulsiva krafter, 
hvilka äro verksamma inom kristallen. Antager man nu att de 
attraktiva krafterna tillhöra kroppens egna partiklar och att 
deras inverkan på ethern yttrar sig bland annat i en förminsk¬ 
ning i dess elasticitet i optiskt hänseende, så måste denna in¬ 
verkan hos ethern framkalla en motsvarande repulsion. Denna 
repulsion åter måste vid kristallens upphettning yttra sig star¬ 
kare i den mån etherns elasticitet är större eller motståndet 
af de attraktiva krafterna är svagare. Af tvenne riktningar 
således, hvarom man förut känner, att de motsvara den största 
och minsta elasticitets-axeln för ethern, måste den större axeln 
motsvara den, hvari kroppen vid upphettning starkare dilate— 
rar sig. 
Yi skola nu tillämpa detta på några kristaller, hvilkas 
dilatationer äro bekanta, såsom Gips, Arragonit och Kalkspat. 
z/ci 
Kallar man — utvidgningen längs den linea, som halfve- 
CL 
rar de optiska axlarnes spetsiga vinkel, eller som sammanfaller 
med kristallaxeln,^ då mediet är enaxligt, och ~ utvidgningen i 
en riktning vinkelrät mot de optiska axlarnes plan o. s. v., så 
erhåller man för 
Arragonit *) 
Ja Jb Jc Ju ~ 
— = + 0,003587, — = + 0,001008, — =+ 0,001905, — =0,0065; 
a b c v 
■*) Mitscherlich' anför, att sidytornas lutning ökas med 2'46", och 
att ändytornas minskas med 5'29" för 100° C. För att närmare 
fixera den sednare vinkeln har jag begagnat Rudbergs observa¬ 
tioner, som angifva den förändring i brytningsvinkeln hans trenne 
prismer undergick vid upphettning. Den kubiska dilatation är ef¬ 
ter Kopp. 
