m 
Ja Jb „ t 
— =4-0.002793. — = —0,000416, 
a b 
Gips 
Ja r, Jb „ //c 
— = —0,000508, — =4-0,003869, — =4-0,002384, — = 0,005745: 
a b c 1 v 
Kalkspat 
Jv 
.— =0,ooi96i; 
V 
dessutom känner man, att bergkristall dilaterar sig starkast i 
en riktning, som gör rät vinkel med kristallaxeln. 
Som nu dilatationerna i det plan, som innehåller största och 
minsta elasticitetsaxeln för ethern, äro — och —, så måste, om 
a c 
vårt resonnement i det föregående är riktigt, den linien, som 
motsvarar vara största elasticitetsaxeln för Arragonit och 
Kalkspat, samt den minsta för Gips och Bergkristall; allt i 
öfverensstämmelse med den Fresnelska åsigten af polarisa¬ 
tionsplanet. 
Ehuru vi sålunda med tillhjelp af en kristalls olika dila- 
tationer sökt afgöra den frågan: i hvilkendera af tvenne upp- 
gifna riktningar etherns elasticitet är störst eller minst, så 
skulle man likväl gå för långt, orn man derutaf ville sluta till 
något enkelt förhållande emellan en kristalls utvidgning och 
etherns elasticitet, så vidt densamma bestämmes af ljusets ge¬ 
nom dispersion komplicerade fenomener; detta visar bäst vär¬ 
det på —, som ehuru det motsvarar så väl för Arragoniten 
som för Gipsen den mellersta elasticitetsaxeln, och det efter 
båda theorierna, likväl är för den förra kristallen det minsta 
och för den sednare det största af de trenne värdena på di- 
latations-koefficienterna. Emellertid torde denna afvikelse kunna 
till en del förklaras deraf, att äfven motsvarar för Arras;o- 
b 
niten den största och för Gipsen den minsta thermiska axeln; 
dessutom blir, som bekant är, den symmetriska axeln hos Gip¬ 
sen, som motsvarar äfven den största elasticitets-axeln för 
ethern, då kristallen upphettas. 
En omständighet, som särskilt förtjenar att anmärkas, är 
den, att likasom det gifves en temperatur, hvarvid Arragoniten 
öfvergår 
