29 
en högre lifskraft hos parasiten i regel följer en svårare förstörelse 
å nästa års gröda. Visa sig å kulturerna, särskildt mot vegetations¬ 
tidens slut, svåra sjukdomsangrepp, så är risk förenad med att från 
dem liemta utsädesfrö. Slumpen kan visserligen göra, att det lyckas 
bra, ty intensiteten uti ett sjukdomsutbrott heror ej enbart på när¬ 
varo af sjukdomsfrö, utan äfven på de väderleksförhållanden, som 
råda under vegetationstidens oiika skeden. Genom användandet af 
ett friskt utsädesfrö är dock alltid en af de sjukdomskällor, som vi 
ha att räkna med, aflägsnad, och denna en af de allra viktigaste och 
en som står i vår förmåga att reglera. 
Är nu för hållandet det, att — såsom hos oss sker — anskaf¬ 
fande och fördelning af sockerbetfrö till det allra väsentligaste 
ombesörjas utaf sockerfabrikernas organisation, så är det 
ock närmast till denna organisation man har att rikta ett på¬ 
pekande af den fara, som föreligger, men tillika äfven en 
vädjan att taga i öfvervägande, hvad som kan och bör från 
dess sida åtgöras, för att hindra förlustbringande betsjuk- 
domars ytterligare invandring och utbredning inom våra 
sockerbetsodling ar. 
Tvänne vägar synas mig tänkbara vid ett arbete i här angifvet 
syfte. Den ena — och ulan all tvekan den säkraste — vägen 
mot detta mål är uppenbarligen vidtagandet af kraftigare åtgärder 
än hittills för främjandet af den inhemska sockerbetfrö- 
odlingen, så att man kunde snarast möjligt inom landet 
producera allt det betfrö, som den inhemska hetodlingen 
är i behof af. Jag har hört uppgifvas, att den sockerbetfrö-odling, 
som hittills hos oss bedrifvits, ej lämnat resultat, som motsvarat de 
på densamma från början ställda förväntningarna, och ej varit egnad 
att uppmuntra till fortsättning och ännu mindre till utvidgning af 
odlingen. Om så har inträffat, så kan jag ej tänka mig förhållandet 
annorlunda förklaradt, än att de inhemska odlarne ännu ej hunnit 
den speciella insikt och erfarenhet beträffande dylik odling under vårt 
luftstreck, som här — liksom i alla liknande fall — är en nödvändig 
förutsättning för att skapa en rätt lönande odling. Det synes mig 
nämligen föga sannolikt, att icke Skåne med sin utmärkta jord och 
sitt fördelaktiga klimat skulle kunna upptaga täflan med de trakter 
af Tyskland, där den stora sockerbetfröproduktionen nu är förlagd. 
Den erfarenhet man har om Skåne såsom produktionsland i fråga om 
andra fröslag, för så vidt odlingarna planlagts och fullföljts på ett 
tillfredsställande sätt, under aktgifvande på alla de inre såväl som 
yttre faktorer, som kunna tänkas inverka på odlingen, talar ett all¬ 
deles motsatt språk. De glänsande resultaten från många vid Svalöf 
utförda arbeten lämna därpå de bästa bevis. Hurusom helst torde 
den här framdragna frågan vara förtjänt af uppmärksamhet från 
sockerfabrikernas organisations sida och torde därvid äfven höra tagas 
i öfvervägande, om ej en fortsatt och utvidgad, inhemsk sockerbetfröpro- 
