25 
besiktningsresa, som jag företog första veckan af oktober år 1910 inom 
betodlingsområdena kring Malmö, Alnarp och Helsingborg, hvarken såg 
jag eller hörde jag omtalas denna sjukdomsart. 
Man kunde häraf frestas antaga, att denna sjukdom vore i aftagande 
och ej förtjänt af något särskildt beaktande. Måhända bör dock saken 
annorlunda förklaras. Det kan tänkas, att sjukdomen ännn ej fått bos 
oss rätt fast fot, beroende därpå att sockerbetsodlingen ännu är inom 
vårt land en jämförelsevis ung kultur, om man jämför med de stora 
kulturländerna söderut, Frankrike och Tyskland, och att de förändringar 
i jordens beskaffenhet, som småningom följa med en långvarigare 
kultur, ännu ej hunnit inträda inom våra betodlingsdistrikt. 
Hurusom helst, någon minskning i denna sjukdoms förekomst eller 
skadegörelse inom Tyskland låter sig ej skönja. Uppenbarligen är 
dock sjukdomen mycket beroende af väderleksförhållandena under 
året, och detta så, att ihållande stark torka på högsommaren, vid 
den tid då bladverket växer som kraftigast och afdunstningen från 
bladen är oproportionerligt stor i förhållande till vattenuppsugningen 
genom rötterna, gör plantorna särskildt disponibla för sjukdomen. 
Sålunda förekom sjukdomen i Tyskland under det för hetorna m} T cket 
gynnsamma året 1903 sällsynt och lindrigt. Den anmälda skadan upp¬ 
skattades då å en plats till 1 å 2 %, å en annan till 5 % och å en 
tredje till 10 J/ 6. Helt annorlunda ställde sig förhall and ena därstädes 
följande år, 1904. Sommaren hade utmärkt sig för en intensiv torka, 
och sjukdomen visade då en mycket stor både utbredning och inten¬ 
sitet. den senare uppgående till 40 å 50, ja ända till 80 % af skörden. 
• • 
Ar den åsikten, att det är torkan under en särskildt kritisk period 
i betplantans utveckling, som väsentligen bidrager till uppkomsten af 
mera elakartad hjärtröta, så har man att såsom skyddsåtgärder mot 
sjukdomen förnämligast lägga an på: 1) att i förväg bearbeta jor¬ 
den djupt, på det plantorna må kunna motstå torkan, 2) att undvika 
för starkt drifvande gödselmedel, samt 3) att ej så för tidigt, på det 
ej torkan må råka betplantorna under den mest kritiska tiden. 
■ » 
5. Ofriga sjukdomar. 
Förutom de här ofvan beskrifna ha ytterligare följande sjukdoms- 
arter iakttagits å svenska hetodlingar, om också endast tillfälligtvis 
och utan att, såvidt bekant, vålla någon större skada. 
Svartfläcksjuka å betblast, — Cercospora beticola Sacc. Denna 
sjukdom begynner såsom små, bruna, rödkantade fläckar, oregelbundet 
strödda öfver bladskifvan. Fläckarnes bruna färg öfvergår snart i grått 
och därpå i svart. Fläckarne förtorka och samtidigt uppstå bristningar 
och hål i bladskifvan. Till sist blir hela bladet torrt och krusigt samt 
faller ned. De yttre bladen i rosetten blifva först sjuka, sedan de 
inre. Under tiden söker plantan ersätta förlusten af vissnade äldre 
