24 
utveckling af nya blad å betans hufvud, men någon större utveckling 
nå aldrig dessa blad och tillväxten af roten går långsamt. Vid upp¬ 
tagningen, i oktober månad, befinnes betan liten, nästan utan blad. 
Å ytan af densamma, särskildt å rotens öfre del, ser man stora, mörka, 
oregelbundet fördelade fält, täckta af små, tättställda, svarta prickar. 
Dessa prickar äro ett slags sporhus (pyknider), hvarclera med ett litet 
rundt hål i toppen. Dessa sporhus tillhöra svamparten PJioma Betae . 
hvilken af flertalet bland de forskare, som särskildt studerat denna 
sjukdom, räknas såsom sjukdomens egentliga 
orsak. 
Den 29 april 1909 ingick från Allmänna 
Svenska Utsädesaktiebolaget, genom assisten¬ 
ten Herr Ivar Karlsox, ett meddelande om 
denna sjukdoms förekomst å betor, som varit 
lagrade under vintern. Prof å de sjuka be¬ 
torna insändes också. Uti det sändningen åt¬ 
följande brefvet heter det bland annat: »All¬ 
mänt klagas här i Skåne, att rotfrukterna ej 
äro så hållbara som vanligt. Omkring den 
1 november i fjol kom här en svår frost, 
som förstörde mycket rotfrukter, men sjuk¬ 
domen å de insända betorna torde knappast 
ha med frosten att göra, då äfven de betor, 
som voro väl lagda i stack och skyddade 
mot frosten, visa låg hållbarhet i år.» 
Från samme insändare ingick på senhösten 
samma år prof af svårt sjuka betor af 1909 
års skörd. I det åtföljande brefvet af den 
30 oktober meddelas följande: »Betorna (Gul 
Eckendorffer) äro hämtade från ett fält på 
omkring 2 hektar, hvilket är alldeles förstördt. 
Jorden, där betorna växt, är lätt sandmylla. 
Djuren äta visserligen de sjuka rötterna, men 
mjölkmängden har nedgått högst betydligt.» 
De insända betorna voro å öfre delen mveket rikt besatta med 
Phoma-prickar. 
Från Hemse på Gottland ingick samma år 1909, den 4 november, 
genom Jordbrukskonsulenten Herr R. Löfvenberg, prof af på liknande 
sätt sjuka sockerbetor, skördade hos Landtbrukare P. Hagström, Fard- 
o 
hem. A platsen hade sedan åratal tillbaka betorna blifvit dåliga, 
medan andra rotväxter, såsom rofvor, kålrötter och morötter, gått bra 
till. Från flera andra betodlare i trakten hade också till konsulenten 
lämnats meddelanden, att likartad sjukdom uppträd t fläckvis å deras 
betfält, i synnerhet på sankare jord. 
För öfrigt har under de båda senaste åren, 1910 och 1911, föga 
försports om denna sjukdoms förekomst å våra betodlingar, och vid en 
Fig. 6. Sockerbeta angripen 
af Hjärtröta, å öfre mörka 
partierna rikt besatt med 
svamparten Pliomci Betae. 
Svalöf, 19 30 10 09. 
