A rötterna framträdde svampen som en väfnad af rödvioletta 
trådar med inblandade mörka prickar, alldeles lik den å morot 
och beta uppträdande, blott vida glesare än å dessa bada rotslag. 
Å stjälkpartierna åter ofvan jord bildade den en tunnare eller 
tjockare, ljusröd päls, som likt en krage helt omslöt stjälken 
ett godt stycke upp samt där slutade såsom en tvär valk. Somliga 
af de angripna ogräsarterna, t. ex. Sonchas oleraceus , Stellaria media . 
Erysimun cheiranthoides och Urtica dioica , voro ännu fullt lefvande. 
med stjälkar och blad gröna, stundom (Erysimum) jämväl bärande 
blommor. Andra arter däremot hade redan vissnat ned. Ljusröd 
var ock den svamppäls, som i vissa fall från rothalsen utbredde sig 
åt sidorna utöfver de närmast befintliga jordpartiklarne. 
Anmärkningsvärdt var, att ingen ljusröd svamppäls syntes till i 
eller ofvan jordbrynet å nagon af de växtarter, — morot, beta, luzern 
och potatis, — livilka odlades i försökscylindrarne, oaktadt där förekom 
en vida kraftigare utvecklad svamppäls å rötterna. Antagligen bör 
detta förklaras på det sätt, att morot, beta och potatis såsom rot¬ 
frukter samt i viss mån äfven luzern hafva ett starkt utveekladt och 
nedåtsträfvande rotsystem och i följd däraf det sterila svampmyceliet, 
som enligt sin natur har att lefva å rötter under jord. kommer att 
utbreda sig mera på djupet, "än bos de ofvannämnda ogräsarterna, som 
ha mycket svagt rotsystem och följaktligen föga underlag att bjuda 
svampen under jord. 
Hösten 1898. då desa iakttagelser gjordes, stannade mina betrak¬ 
telser öfver hvad som iakttagits vid det nu anförda. Först på allra 
sista tiden har jag funnit anledning att ägna frågan ny uppmärksamhet, 
och detta särskildi sedan det lyckats den irländske specialisten på 
potatissjukdomarnes område G. H. Pethybridge 1 att iakttaga ett alldeles 
liknande utvecklingssätt hos den mycket närbesläktade svamparten 
Khizodonia Solcini Kuhx. Det befanns, att den blekt färgade, där 
nästan hvita, svamppälsen å potatisstjälkarne nedtill är ett fortsättnings- 
stadium af Rhizoctonia-myeeliet å potatisknölarne samt hänförlig till 
hattsvampsläktet Hypochnus. under namn af Hypochnus Solani. I 
sammanhang därmed omtalar ock Pethybridge. att han uti ett fall 
iakttagit en liknande kragbildning upptill å en morotsplanta och att 
han kunnat förvissa sia - om att kragbildningens mvcelium utgjorde en 
direkt fortsättning af trådväfnaden längre ned å roten. 
På grund af livad sålunda iakttagits uti Irland fann jag anledning 
att göra de från försöken år 1898 tillvaratagna rot- och stamparti¬ 
erna af de olika ogräsarterna till föremål för nv undersökning. Mate- 
rialet hade samma dag skörden företogs, den 6 oktober 1898. inlagts 
i sprit. Undersökningen af detta, nu öfver 13 år gamla material 
gaf vid handen, dels att en bestämd samhörighet fanns mellan 
1 C. H. Pethybridge, Investigations on Potato Diseases (Second Roport). Repr. fr. 
the Journal of the Department of Agrieulture and Technical Jnstruction for Ireland. 1911. 
ol. XI, Xo. 3 (Sep. s. 29 etc.). 
