12 
fältet, hade helorna repat sig synbart efter sista regnet, som föll un¬ 
der gårdagen.» 
Om förhållandena å platsen meddelar Herr P. uti ett senare bref, 
af den 17 februari 1912, ytterligare följande: »Sockerbetor ha ej od¬ 
lats på gården förr än år 1910, och sjukdomen bar ej där iakttagits 
förr än år 1911. Sistnämnda år härjade den äfven mycket svårt å 
en granngård. Den visade sig där först i slutet af juli. Värst var 
det under augusti månad. Bladen vissnade bort på stora fläckar, 
och betorna formligen försvunno. Sjukdomen var mycket förlustbring- 
ande bär i Östergötland. Skörden blef låg, å min gård endast 17,320 
kg. pr har.» 
Att för öfrigt sjukdomen äfven annorstädes i Skåne än å förut¬ 
nämnda egendom i Simrishamn s-trakten vunnit insteg och anställt 
förödelse, framgår af nedanstående meddelande från assistenten vid 
Sveriges Utsädesförening i Svalöf, Herr Ivar Karlsson, som har led¬ 
ningen af föreningens rotfruktsförädling. Herr K. skrifver i bref af 
den 23 februari 1912 därom följande: »Sjukdomen uppträdde härpå 
Svalöf sommaren 1910 på ett fröfält af Barres i så stor utsträckning, 
att fröskörden reducerades till 1 / i af den normala. Samma eftersommar 
uppträdde den jämväl i försöksfälten ocli på Utsädesbolagets foder- 
betfält, ehuru ej i större skala. Sommaren 1911 hade vi sjukdomen 
på snart sagdt alla stamförädlingarna af betor. Vi nödgades utan 
skonsamhet uppgräfva och bortföra hvarje planta, som visade sjuk¬ 
domstecken. På försöksfälten voro alla sorter och stammar utan 
undantag hemsökta, och i de stora foderbetsfälten var ungefär 10 % 
af beståndet sjukt. Det är mest frögenerationen, som lider. I Lim¬ 
hamn har Utsädesbolaget haft rätt stora fröodlingar, men dessa ha 
måst upphöra på grund af sjukdomen. Äfven på Alnarp har angreppet 
på betfröfältet varit svårt och har nedsatt skörden högst betydligt». 
Denna sjukdom omtalas i litteraturen första gången år 1898 af 
fransmännen E. Prillieux och G. Delacroix 1 . Den hade sedan några 
år tillhaka iakttagits å vissa trakter i Frankrike, särskildt departementen 
Nord och Pas-de-Calais samt kring Paris. Man hade gifvit den namnet 
»Jaunisse» (Gulsot). Sjukdomen började där visa sig under första 
hälften af juli eller stundom först inemot slutet af samma månad. 
Den beskrifves på följande sätt. Bladen förlora sin spänstighet, först 
de yttre, sedan de inre i rosetten, och luta emot marken. Ä blad- 
skifvan framträda omväxlande mörka och ljusa fläckar, som förläna 
åt skifvan ett mosaikartadt utseende, hvilket bäst framträder, om man 
håller bladet mot dagen. Slutligen blir bladskifvan helt gul, vissnar 
och faller svart ned. Vid svåra angrepp upphör roten att växa i juli 
och når ingen gång öfver hälften af normal storlek, om också socker¬ 
halten synes vara normal. Odlarne äro ense därom, att sjukdomen 
först visar sig å sådana fläckar af ett skifte, där fröstockar hafva 
1 E. Prillieux et G. Delacroix, La Jaunisse, maladie baeterienne de la betterave. 
C. R. de l‘Ac. d. Sc., T. 127, Paris, 1898, p. 338. 
