11 
ijust gula och mörkt gröna fält. Den erhöll därigenom ett mosaik- 
artadt utseende, som framträdde skarpast, om man höll bladet mot 
dagen. Från hladskifvan syntes sjukdomen sprida sig ned i skaftet, 
som var glasaktigt genomskinligt, först upptill, och sedan helt ned. 
Vid beröring kändes skaftet slennnigt. Snart var hela hladskifvan 
död. Den hängde då ned svart och hop veckad från toppen af det 
ännu upprätta skaftet. Sjukdomen hade 
börjat visa sig redan omkring en vecka 
efter gallringen, i det att bladen då an¬ 
tagit en ljusgrön färg. I början af sep¬ 
tember hade de svårast angripna plan¬ 
torna alldeles upphört att växa. 
Sjukdomen hade uppträdt å samma 
skifte åren 1898, 1900, 1901, 1906 och 
1908. År 1909 visade sig mer än 
hälften af betorna å det 7 hektar om¬ 
fattande fältet angripna. Sjukdomen 
hade emellertid uppträdt allenast å detta 
skifte. På ett närgränsande fält hade 
betorna visat sig friska med mörkgröna 
blad, och rötterna blefvo där mycket 
kraftiga. Sjukdomen hade af odlaren 
ansetts bero på, att jorden saknade nå¬ 
got viktigt näringsämne, men under åren 
utförda gödslingsförsök jämte kalkning 
hade visat sig gagnlösa. 
Om sjukdomens förekomst å denna 
egendom meddelar Herr O. i ett senare 
bref af den 16 februari 1912 ytterli¬ 
gare följande: »Å det skifte, där sjuk¬ 
domen uppträdde 1909, återkomma ej 
betor förr än år 1914. Å intill liggande 
skifte har jag ej kunnat finna sjukdo¬ 
men uppträda annat än sporadiskt.» 
Förlidet år, 1911, ingick från en 
betodlare i Östergötland, Herr Axd. J. 
Perssox, Valltorp, Skeninge, prof af 
sockerbetor, som voro på enahanda sätt sjuka. Om detta sjukdoms¬ 
fall meddelade insändaren i bref af den 15 augusti följande detaljer: 
»Jag observerade sjukdomen för första gång för omkring 14 dar sen. 
Sedan dess har den tilltagit hastigt under den stränga värmen, och 
stora betfält ha angripits. Sjukdomen uppträder fläckvis å fälten. 
Bladen blifva först gula. Sedan vissna de helt ned. De sjuka fläckarna 
uppstå mest på styf lera och på klappstensjord. Pä mylljord har jag 
ej sett några sjuka plantor. På de platser, där betorna varit längst 
komna i växten, ha bladen gulnat mest. I dag, när jag gick öfver 
Fig. 3. Betblad, angripna af Gulsot 
{Bacillus tabificans). Ett blad med 
ännu bibehållen, marmorerad skifva; 
två blad med bladskifvan alldeles för¬ 
störd. slemmig, nedhängande. — Ham- 
menhögs Boställe (Skåne), 19 6 / 8 09. 
