gits». Äfven uti Tyskland omtalas de fall, då skålrost observerats, 
såsom något egendomligt. 
För egen del har jag ingen gång sett detta stadium i Sverige, oaktadt 
jag särskildt under de senare åren upprepade gånger genomsökt åt¬ 
skilliga betfält i Sydskåne under månaderna maj—juli, och detta så¬ 
dana fält, som på senhösten visat sig starkt rostangripna. 
För att komma denna svamps öfverintring och källan till dess 
återuppträdande å den nya grödan något närmare på spåren, utvalde 
jag å ett svårt rostangripet sockerbetsfält nära Malmö på senhösten 
1910, i andra veckan af oktober, 5 mycket svårt och 5 mycket 
lindrigt rostiga betplantor, hvilka medtogos, hvar för sig lagda, 
till Experiment alfältet att där Öfv er vint ras och nästa vår 
utsättas. Blasten å samtliga betor afskars så nära roten som möj¬ 
ligt, utan att skada vederfors rotens återväxtkraft. Blasten brändes 
och de afnackade rötterna spolades väl, hvar och en för sig, omkring 
1 4 timme under en stark vattenledningsstråle, i syfte att aflägsna alla 
där möjligen utvändigt sittande sporer. Efter denna behandling ned- 
lades betorna, hvarje sort för sig, uti jordtäckt hög för öfvervintring. 
De fingo 
ligga 
så vintern öfver. 
Tidigt på våren, den 20 maj 1911, upptogos betorna, hvarje grupp 
särskildt, ur sina högar, rensades och spolades ånyo samt utplante¬ 
rades uti försöksgården å möjligast långt åtskilda försöksrutor. De 
buro redan nu små bladrosetter. Från samtliga rötter uppväxte inom 
kort en rikedom af blad och skott, och snart började ymnig gren¬ 
bildning och blomsättning. I början af juli hade skotten nått meter- 
höjd. Upprepade gånger under våren och sommaren granskades de 
uppväxande skotten, länge dock utan att rost kunde å dem upptäckas. 
Sålunda stodo alla plantorna å båda rutorna rena den 2 juli och den 
18 juli. Först den 28 augusti upptäcktes de allra första spå¬ 
ren af rost å de svårt sjuka betornas ruta. De uppträdde å 
en af plantorna på några enstaka blad midt uppe på plantan såsom 
små strödda eller gruppvis samlade sår. Dessa sår voro allesam¬ 
mans sommarsporsår (Ureclo). Ingen enda skålrostfläck stod till 
att upptäcka. Vid granskning den 2 september befanns, att sår voro 
framme å samtliga plantor på den sjuka rutan, dock mest å den först 
sjuka plantan. Nu visade sig i flera fall de första såren å plantornas 
nedersta blad. A den svårast sjuka plantan iakttogs vid denna gransk¬ 
ning nedtill några små blad med ett fåtal, 5—10, strödda, gråsvarta, 
ännu af bladets öfverhud täckta sår, hvilka innehöllo allenast vinter- 
sporer ( Uromyces). Å de vid föregående granskning sårbärande bladen 
hade skålroststadiet och å de nu senast granskade hade både skål- 
och sommarstadiet i svampens utveckling öfverhoppats. Vid sam¬ 
tidigt, den 2 september, företagen granskning af den andra rutan, 
där de lindrigt sjuka betorna växte, iakttogos äfven, fast vida spar¬ 
sammare, sommarsporsår å ett fåtal blad. 
De blad, å hvilka dessa sår — tydligen de allra första å plan- 
