6 
hängde bladen ned, de äldre helt nedvissna och svarta, de yngre med 
skaften ännu upprätta och gröna, men bladskifvan hopskrumpen, ned¬ 
böjd och gulbrun. Å de mindre svårt angripna plantorna intogo bladen 
en någorlunda normal ställning, med bladskifvan ännu utbredd. Å de 
svårast hemsökta åter voro flertalet blad i rosetten nedhängande, vissna 
och svarta. 
Mycket anmärkningsvärdt var emellertid, att olika plantor å 
ett och samma betfält visade sig väsentligen olika hemsökta, 
och detta så att omkring och intill en mycket rostig planta 
kunde växa plantor, som voro föga eller icke alls rostiga. 
Så tedde sig förhålladena hela fälten utöfver. Ännu mera anmärk¬ 
ningsvärdt var dock, att denna olikhet i sjukdomsintensitet 
mellan närstående plantor bibehöll sig oförändrad vecka efter 
vecka, ända till dess upptagningstiden var inne. Jag erfor 
detta genom att följa sjukdomens utveckling under tvenne veckors 
tid å ett 10-tal, särskildt utvalda fläckar af ett sockerbetsfält i när¬ 
heten af Malmö. Dessa fläckar utvaldes den 1 oktober och märktes 
medelst i jorden nedslagna träpinnar. Å hvarje märkt plats fanns 
minst 1 starkt rostig planta. De omgifvande plantorna voro däremot 
obetydligt angripna. Granskningar ägde rum efter 1 och 2 veckor. 
Ingendera gängen kunde emellertid upptäckas, att angreppet blifvit 
svårare å någon af de plantor, som vid observationens begynnelse 
varit lindrigt hemsökta, och likväl hade dessa plantor under tvänne 
veckor — och säkert äfven under en eller annan därförut gående 
vecka — varit så god t som öfversållade af sporstoft från de närstå¬ 
ende rostiga plantorna. 
Vi befinna oss här återigen inför ett af dessa ingalunda sällsynta 
fall, då spridningen af en viss växtsjukdom ej försiggår med den 
snabbhet, som man af rikedomen på smittämnen i omgifvningen hade 
o 
anledning att vänta. A en enda, illa rostsjuk betplanta förekomma 
tusenden, kanske millioner, af rostsår, och uti ett enda sådant sår 
finnas tusenden, kanske millioner, af sporer. Trots denna oändliga 
tillgång på smittoämnen i den omedelbara omgifningen visar sig den 
intensitet sjukdomen uppnår å olika plantor väsentligen olika. Skilj¬ 
aktigheten härutinnan ger sig tillkänna, lika väl då det gäller små 
afstånd, 1 — 2 meter, som i fråga om 1—flera kilometer. Man kan 
häraf sluta, att för ett kraftigt sjukdomsutbrott kräfves något mera 
än tillgängligt spormaterial. En icke mindre viktig förutsättning därför 
är beskaffenheten af den planta, den individ, hvarå spormaterialet ham¬ 
nar, om denna individ är mycket eller litet emottaglig för den parasit 
det gäller. 
Men ej nog härmed! Den gjorda iakttagelsen, att särskilda, bredvid 
hvarandra växande plantor å ett betfält förete en i väsentlig mån 
olika sjukdomsintensitet, som bibehåller sig ända till upptagningen, 
kan näppeligen undgå att frammana följande fråga. Huru kommer 
sjukdomen in i de n} r a grödorna, och detta lika snabbt och lika kraf- 
