4 
af TJredo Betae. Ar 1869 öfverflyttades den af Julius Kuhn till det 
af H. Link år 1816 uppställda släktet Uromyces och kallades Uromyces 
Betae , ett namn som svampen sedermera fått behålla. 
Om denna sjukdom säger Kuhn 1 år 1858, att han iakttagit den¬ 
samma i något större utsträckning å ett betfält blott en enda gång, 
nämligen år 1856 i närheten af staden Bunzlau (Preussen). Bladen, 
till och med de yngre, voro besatta med ymniga, bruna, runda eller 
aflånga sporsamlingar, och sår uppträdde äfven å bladens skaft. »Denna 
rostart uppträder emellertid», säger Kuhn, »så sällan i någon afsevärd 
myckenhet, att vi ha föga att frukta af denna fiende.» 
Det vill dock synas, som om sjukdomen snart nog fått en större 
utbredning och antagit en mera elakartad karaktär, än man från början 
väntade. Redan uti sitt senare meddelande af 1869 omtalar sålunda 
Kuhn 2 , att sjukdomen då uppträdde mycket allmänt. Den hade iakt¬ 
tagits i trakten af Halle på både socker- och foderbetor. Sjukdomen 
spred sig å betfälten särskildt under september och oktober månader 
förmedelst sina sommarsporer {TJredo). Jämte dessa sporer bildades 
emellertid på sena hösten äfven vintersporer ( Uromyces ), som voro 
mera tjockväggiga och ej grodde förr än nästa vår. Det hade lyckats 
Kuhn att å ett antal betor, som burit rostiga blad hösten 1867 och 
som i sådant skick inlagts till öfvervintring uti ett för ändamålet 
passande växthus, iakttaga redan i december samma år en tredje ut¬ 
vecklingsform af svampen, i form af stora gula fläckar å blad och blad¬ 
skaft, fläckarne till sist öfvertäckta af talrika, tätt gyttrade, sporfyllda 
skålar. Detta var svampens skålroststadium ( Aecidium ). Om aecidie- 
sporerna gro på ett ungt betblad, så uppstå å detta inom kort nya sår, 
innehållande sommarsporer. Hvad anginge den skada sjukdomen vål¬ 
lade, så vore den obetydlig, så länge svampen förekomme sparsamt, 
men uppträdde den i stor ymnighet, då blefve roten i afsevärd mån 
hämmad i sin utveckling. Sedan 20 år tillhaka hade Kuhn ägnat denna 
svamp en speciell uppmärksamhet, men hade ej iakttagit något svå¬ 
rare fall förr än år 1856. Sedan den tiden hade emellertid sjukdomen 
blifvit allt mera vanlig, i samma mån sockerbetsodlingen tilltagit. 
Är 1874 omtalar P. Sorauer 3 betrosten såsom en »för praktiken 
sedan lång tid tillbaka bekant företeelse». Man hade emellertid för få 
år sedan lagt märke till, hurusom svampen börjat genom sitt rnass- 
uppträdande taga svår öfverhand och att den genom att tillintetgöra de 
näringsberedande bladen i förtid föranledde en kännbar nedsättning af 
skörden. 
Numera är sjukdomen i Europa spridd inom alla betodlande länder. 
I Australien är den mycket allmän, och den är iakttagen på Nya 
Zeeland, i Sydafrika samt i Nordamerika (Kalifornien). Den hemsöker 
1 J. Kuhn, Die Krankheiten der Kulturgewächse. Berlin, 1858, s. 230. 
2 J. Kuhn, Der Rost der Rnnkelriibenblätter, Uromyces Betae. Bot. Zeit., Leipzig, 
1869, s. 340. 
3 P. Sorauer, Handbuch der Pllanzenkrankheiten. Berlin, 1874,s. 287. 
