Svampsjukdomar å svenska betodlingar. 
Af 
Jakob Eriksson. 
I samma mån sockerbetsodlingen vinner en ökad utbredning inom 
vårt land samt uppnår en större intensitet jämte en högre ålder inom 
de särskilda odlingsdistrikten, i samma mån uppstår helt naturligt en 
fara, som är oskiljaktig från all intensiv specialkultur af en växtart, 
hvilken det vara må, faran ,att fiender af olika slag — i främsta rum¬ 
met parasitsvampar — innästla sig i kulturerna och göra dem mindre 
lönande. Det är af stor vikt, att man ej sluter till ögonen för denna 
fara, i all synnerhet då det gäller en kulturväxt af så stor national¬ 
ekonomisk betydelse som sockerbetan. Exempel från andra håll — 
andra länder och andra kulturer — mana till vaksamhet och förtänk¬ 
samhet. Hvad som möjligen kan göras för att mota fienderna, det 
bör göras i tid, innan dessa vunnit för många fasta punkter, för så 
vidt man skall kunna hysa någon förhoppning att blifva herre på strids¬ 
fältet. Få fienderna göra sin frammarsch ostörd, så kan snart nog in¬ 
träffa, att det är för sent och att de ej längre stå att hejda. 
Det är med tanke härpå, som jag vill i det följande sammanställa 
några strödda iakttagelser, som under årens lopp gjorts rörande sjuk¬ 
domsfall å svenska betodlingar. Redogörelsen grundar sig dels på 
undersökning af sjuka betor, som jämte åtföljande skriftliga meddelanden 
ställts till mitt förfogande från olika landsdelar, dels ock på egna 
observationer å sjukdomsplatserna. 
1. Betrost. — Uromyces Betcie (Pers.) Kuhn. 
Den sjukdom, som synes vara den mest utbredda inom vårt för¬ 
nämsta betodlingsdistrikt, den skånska slättbygden, är otvifvelaktigt 
Betrosten . Svampen, som framkallar denna sjukdom, beskrefs första 
gång af den tyske svampkännaren C. H. Persoon 1 år 1801 under namn 
1 C. H. Persoon, Synopsis methodiea fungorum. Göttingen, 1801, s. 220. 
