33 
i grönt dragande genomskinligt mineral, som falt namn af 
Struvit, efter den om mineralogien mycket förljente Ryske 
minislern i Hamburg Hr Struve, och hvilka kristaller af Hr 
Frih. Berzrlius förevistes. 
Detta mineral är af en ganska märkvärdig art. Det ut- 
göres nemligen af det bekanta saltet fosforsyrad ammoniak- 
• • 
talk, och består efter Hr Ulex’s analys af Mg 2 P + NH 3 +1311. 
En liten del af talkjorden är ersatt af jernoxidul. Kristal¬ 
lerna höra till hvad tyska kristallografer kalla das zwey 
und zweygliedrige System. 
Desse kristaller funnos vid grundgräfningen för St. Niklas 
kyrkas nybyggande i Hamburg. Under det öfre med bygg- 
nadsgrus rikt inblandade jordlagret, kommer på ett djup af 
6 till 12 fot, en myckenhet med halm blandad gödsel, som 
väl är starkt förmultnad, men dock igenkänlig. Denna går 
på djupet öfver till svartmylla, som på 26 fots djup hvilar 
på sand. Svartmyllan har 10 till 12 fots mäktighet, och är 
alldeles likformig, fin och nästan fet för känseln. I denna 
ligga dessa kristaller spridda. Kristallerna äro ganska redi¬ 
ga, hafva i allmänhet från ^ till | tums längd och omkring 
^ tums bredd, dock varierar storleken. 
Denna svartmylla består till sin största del af humin 
och huminsyra, som tillsamman utgöra 71 procent deraf, af 
några i dels eter, dels alkohol och dels vatten lösliga ämnen, 
samt 23 p. c. aska, hvari innehålles litet svafvelsyradt kali 
och koksalt, lerjord, fosforsyrad kalkjord och talkjord, jern- 
oxid, litet gips och en fin kiselsand, som utgör 12.2 p. c. 
af myllans vigt. 
Det är uppenbart, att dessa kristaller på tidens längd 
bildat sig af den fosforsyrade talkjord, som innehållits i den 
animaliska spillning, hvifken här i forntiden blifvit nedpac¬ 
kad. Man finner jemte dem också fläcktals jordformig, blå 
fosforsyrad jernoxid-oxidul. 
