47 
sen af den större, tornlika (Tab I, f. 1, 2.) Men denna egna bildning 
ses äfven hos Odontostomia Flmg. Jeffreys *), (f. 3, 4) och dessa 
båda slägten synas nästan sammanflyta genom vissa arter af det 
sistnämda, hos hvilka det tandlika vecket på columefla för¬ 
svinner, och andra af Turbonilla, der det linnes, svagt men 
tydligt. Djuret visar också, såsom Lovve redan anmärkt, 
samma karaklerer, hvilka likväl hittills icke blifvit riktigt 
uppfattade. Lowe beskrifver nemligen ^bucca? labiales coalitae, 
infra tentacula exsertae, proboscidem abbreviatam, depressam, 
profunde emarginatam s. bilobam referentes”, och man har i 
allmänhet antagit, att denna del motsvarar Turbineernes try- 
ne. Så är det emedlertid icke. Denna, här ganska utbilda¬ 
de del är hvad jag ville benämna mentum (f. 5, 6, a,), den muskel¬ 
massa, som hos Natica får en så utomordentlig utveckling, 
att den bakåt betäcker en stor del af tentaklerna och mun¬ 
nen, som hos en annan äfven ej långt aflägsen form, Euli- 
ma, tydligen urskiljes, särdeles i dess främre, starkare cili- 
erade, lifligt rörliga, foten stundom något öfverskjutande del, 
men som hos Turbo, Trochus, och hos Siphonifera i all¬ 
mänhet är nästan omärklig. Proboscis deremot återfinnes hos 
Odontostomia och Turbonilla på sitt ställe, d. v. s. under 
den hinna, som bildas af tentaklernas sammanväxta bas, och 
är ett utomordentligt långt fångorgan (f. 9), som man blott sällan 
och genom ihärdigt betraktande lyckas iakttaga, hvilket också 
torde vara orsaken att det blifvit öfversett, här som hos Eu- 
lima, der det äfven är ganska långt, men i fångenskap säl¬ 
lan utsträckes. Jag har icke funnit anmärkt, att Pyramidella 
har en dylik proboscis, och Quoy och Gaimard anse dess munn 
vara belägen mellan mentum och foten. Det är dock mer 
än sannolikt, att detta slägte i sådant hänseende föga afviker 
från Turbonilla, med hvilket det har alla öfriga yttre karak- 
terer gemensamma. Den frändskap deremot, man velat se 
*) Brit. anim. 1828 och Malac. Magaz. 34, 1838; således vida 
äldre än D’Orbignys genus af samma namn. 
