52 
äga sammanhang, lider intet tvifvel, men ingen vågar under¬ 
söka dem af fruktan för ormar, tigrar och andra odjur. Den 
förnämsta grottan hvilar på 16 i berget uthuggna pelare, af 
hvilka stora stycken nedfallit liksom af figurerna på väggar¬ 
na, bland hvilka blott få finnas qvar ostympade. Straxt 
bredvid ingången, i en niche, är en bild uthuggen med åtta 
armar, och jemte den flera figurer med elefanthufvuden. Midt 
i fonden i en niche är en bröstbild med tre hufvuden, hvar- 
af ett med mustascher och alla tre med konstigt utsirade 
mössor. Denna bild är fristående, men deromkring, på sidorna, 
finnas i halft upphöjdt arbete massor af bilder, dels efter 
naturen, dels fantastiska, bland hvilka sednare, såsom ganska 
väl gjord, utmärker sig en amazon. Alla figurerna visa sig 
genom klädedrägt, ansiglsbildning och hela sin habitus till¬ 
höra en annan stam än den som nu finnes i Bombay. I ett 
eget litet rum, en riktig sacristia, hvilkens ingång är beva¬ 
kad af två kolossala bilder, ligger en kullrig sten på en 
upphöjning, liksom ett altare. Vid de årligen af Parsis i 
Mars månad till Elefanta anställda vallfärder, bruka qvinnorna 
att mot denna sten gnida magen såsom ett osvikeligt medel 
att åstadkomma fruktsamhet. Under mitt vistande på Ele¬ 
fanta var der en Parsi-prest, dels för att göra sin andakt, 
dels för alt bedja sig till förmågan att inse kommande ting. 
Han var en Nazis, och förtärde aldrig något annat än ris, 
frukter och vatten. Han tillbragte största delen af dagen inne 
i grottorna, men morgon och afton steg han upp på höjden, 
för att på en gång tillbedja sol, jord och haf. Parsis, af- 
komlingar af de gamla perserna, utdrefvos för omkring 1200 
år sedan från sitt hemland och togo sin tillflygt till Koro- 
mandelkusten, hvarifrån de sedan spridt sig till afrikanska 
öarna, Arabien, hela Ostindien och China. De utmärka sig 
öfverallt som ett industriöst folk af en i alla afseenden akt¬ 
ningsvärd karakter. Det är ännu, såsom Xenophon förtäljer, 
sanningen gossen först lärer sig att följa, och sedan sändes 
han för att lära ett yrke. Undantag gifvas naturligtvis, syn- 
