jag ännu aldrig fält så ren, att den förtjenat besväret af en 
analys. Den har samma egenskap som jernoxidulen, att ha¬ 
stigt oxidera sig högre till R, eller till en förening af denne 
med oxidulen.” 
”Med svafvel förenas ruthenium icke direkte, men man 
får dock dess svafvelförening lätt genom behandling af chlor- 
ruthen med svafvel på torra vägen. På våta vägen bildas 
af vätesvafla med sesquichloruren, RC1 3 , en fällning som sy¬ 
nes vara en blandning af svafvelruthen med svafvel.” 
”Med chlor har jag kunnat frambringa endast tvenne 
föreningar, Ru Cl och Ru Cl 3 . Den förra fås, då ruthenium 
upphettas i chlorgas, och är en svartblå något kristalIinisk 
kropp, olöslig i vatten och syror, men den är svår att få 
fullt mättad med chlor, emedan oangripna metalldelar så lätt 
blifva instängda deri. Jag har ingen högre chlorförening än 
sesquichloruren kunnat frambringa, hvilken jag förut beskrif- 
vit, äfven som dess dubbelsalter. Den Eder bekanta förvand¬ 
ling deraf, hvarvid dess upplösning i värme svartnar, består 
helt enkelt deri, att den sönderdelas i oxid, R, och i fri salt¬ 
syra. Af dubbelsalterna har jag närmare undersökt dem med 
kalium, natrium, ammonium och barium. De med natrium 
och barium äro deliquescenta och svåra att få att kristalli¬ 
sera. Natriumdubbelsaltet löser sig i alkohol, hvarmed man 
kan skilja det från det deri olösliga rhodiumsaltet.” 
”Ruthenium finnes icke i de korn, som utgöra den egent¬ 
liga platinamalmen, utan i osmium-iridium, som innehåller 5 
till 6 procent deraf. Alla af mig undersökta arter af osmi¬ 
um-iridium, så väl från Siberien som från S. Amerika, in- 
nehöllo derjemte 8 till 10 p. c. platina och 1 till 2 p. c. 
rhodium, jemte spår af jern, koppar och palladium. Platina¬ 
återstoden, efter upplösningen i syror, håller ruthenium en¬ 
dast genom det osmium-iridium som deri finnes. Platina¬ 
malmen från Tagilsk håller i och den från Barbacoas l£ p. 
c. ruthenium.” 
