73 
sladt, förr än tillfälle yppats, att i naturen åter studera de¬ 
ras förekommanden. 
Äfven i våra grofkristalliniska unga graniter med hvit 
glimmer tyckes oligoklas temligen ofta ingå, om ej, likt i de 
grå gneisserna, såsom en constituerande beståndsdel, dock så¬ 
som tillfällig inblandning. Så t. ex. förekomma i dessa gra¬ 
niter från Tomtebo, Olsjön, Riddarhyltan, Helgbo, Hästbäck, 
Alstorp m. fl., tvenne slags fältspater, en Orthoklas och en 
oligoklas, som kunna genom de uppgifna karaktererna åt¬ 
skiljas. Orthoklasen, som alltid utgör den öfverrådande be¬ 
ståndsdelen, är uti de tre förstnämde graniterna af gråhvit 
färg, men i de öfriga trenne röd eller rödlätt. Oligoklasen 
är i allesamman grå eller gråhvit. Också känner jag, för 
min del, ännu ej mer än ett enda exempel på, att man uti 
våra svenska berg träffat oligoklas af röd färg, och det är i 
en grofkristallinisk röd granit utan all glimmer, hvilken fö¬ 
rekommer såsom lagerformiga gångar eller utskiljningar uti 
röd gneiss vid den s. k. Kolnäsudden på Ljusterön i Rosla¬ 
gen, uti hvilken granit man medelst biåsröret kan bestämdt 
särskilja tvenne slags fältspater, båda af röd färg, af hviika 
den ena, som är lättsmält, också visar räffling på ytan. Denne 
oligoklas har en viss likhet med den förr s. k. krumbladiga 
röda albiten från Kimitlo i Finland, som dock nu genom 
Chodnew’s undersökning är visad vara oligoklas. 
Likaledes förekomma uti s. k. ’utskiljningsgranit”, såsom 
bekant är, ofta tvenne slags fältspater, hvilket man, bland 
andra exempel, äfven här i hufvudstadens grannskap har till¬ 
fälle att på många ställen observera. Så t. ex. är, uti den or- 
thitförande granilen från Kullberget vid Clas på Hörnet, Or¬ 
thoklasen af gråblå färg, trögsmält och med en egentb vigt 
af 2,561, då deremot oligoklasen har hvit färg, en egentb 
vigt af 2,636, en tydlig strekning på ytan och smälter lätt 
till biåsfri kula. Skeppsholms-graniten är för alla nogsamt 
