rät la betydelse, samt atl förena M. grisola med de tropiska 
formerna, med hviika den närmast öfverensstämmer, och att 
afskilja den från M. atricapi 1 la ? begick jag, för att undvika 
bildandet af ett nytt namn, det felet, att på denna sednare 
öfverflytta namnet Batcilis> hvilket dock alldeles ej går an, 
såsom med rätta blifvit anmärkt. För närvarande är således 
M. atricapilla utan släglnamn, och ett nytt måste för den- 
samma bildas. Detta är så, mycket angelägnare, som man 
väl svårligen går m på att räkna denna fogel till slägtet Syl¬ 
via, med hvilket den otvifvelaktigt äger närmaste slägtskapem 
Det kan vara nog att erinra derom, att M. atricapilla liksom 
Sylvierna är en lifiig, starkt och väl sjungande fogel, som 
älskar solljuset och är försedd med hväifdt, naket lock öfver 
näsborrarne samt visar, åtminstone hos ena könet, en ganska 
betydlig olikhet mellan sommar- och vinterfärgen; hvaremot 
M. grisola , liksom dess tropiska samslägtingar är en dyster, 
iysUoch trätgirig fogel, med ganska föga utbildad sångför¬ 
måga, som ständigt synes lura på rof, och oftast smyger tyst 
fram mellan trädens grenar samt har tätt fjäderbetäckta näs¬ 
borrar, utan valvel. Den undergår blott enkel ruggning och 
är lika färgad om vintern som om sommarn. 
För att afhjelpa den antydda bristen får jag tills vidare 
föreslå namnet Hedymela (^rjåupehjg, suaviter canens) och upp¬ 
räknar- på följande sätt de Svenska arter, som förr varit sam¬ 
manförda under namnet Muscicapa: 
Muscicapa grisola L 
Hedymela atricapilla (Muse, atric. L.), 
— collaris (Musc. coil. BecrstF) 
Inlemnade af handlingar. 
Hr 'S. ,1. Schönherr, Manlissa secunda famiiias Curcidionidum 
sen descripliones novorutn quorundam gener um Curculio- 
nidurm 
Remitterades til! Hrr Boheman och Wahlberg. 
Öf'vei's, a f Kongl. V c t .™ // ha cl. f'örh, /I ?’ g . 3, I\':o 7 , 
2 
