251 
verensstämmer med den hastighet, som Beräkningen ur Le 
Verriers elementer gifver, nemligen 68 ,, '7 > livaraf följer, att 
planetens uppgifna solafstånd icke eller kan betydligt afvika 
från sanningen. Med 320 gångers förstoring kunde Encke 
och Galle varseblifva en liten skifva, hvars diameter, enligt 
medeltalet af de gjorda mätningarna, befanns — 2^8. 
Jag anhåller, att här i korthet få i minnet återkalla 
livad som vid en af Akademiens högtidsdagar (1843) yttrades 
rörande detta ämne vid omnämnandet deraf, alt Åiry genom 
beräkning af några nyare Ürani oppositioner funnit denna 
planets solafstånd betydligt mindre än Bouvards tabeller angifva. 
”Vi ha häraf anledning att ana möjliga tilivaron af en 
oupptäckt planet utanför Uranus. Ty om detta verkligen vore 
händelsen, måste han, i mån af sin massa, inverka på Ura¬ 
nus och åstadkomma rubbningar i dess lopp. Men emedan 
dessa rubbningar äfven bero af de båda himmelskropparnas 
inbördes afstånd och läge, som i anseende till dessa planeters 
stora solafstånd och deraf följande stora omloppstid, endast 
långsamt förändras, blifva de under en lång följd af år nästan 
constanta och kunna först efter en längre tidrymd blifva märk¬ 
bara genom iakttagna afvikelser från den bana, hvars beräk¬ 
nande grundar sig på observationer, som verkställts under en 
annan period. Detta har, såsom nämdf är, inträffat med 
Uranus, ty hvarken de äldre observationerna före 1781 , eller 
de nyare elfer 1820 kunna bringas i tillförlitlig öfverensstäm- 
melse med Bouvards tabeller, hvi 1 ka grunda sig på observa¬ 
tionerna mellan 1781 och 1820. Det är således icke osanno¬ 
likt, att utanför Uranus finnes en oupptäckt planet, och icke 
eller är det omöjligt, att den mathematiska kalkulen en gång 
skall ii ra en af sina största triumfer samt genom theoretiska 
combinafioner anvisa läget för en himtnelskropp, som det 
menskliga ögat, understöd! af de bästa optiska hjeipemedel, 
icke ännu hunnit upptäcka.” 
