35* 8 ro nord-atlantiska och 25 återfinnas vid Englands och 
Irlands k usles-. 
Brach io po da. Af fem arter har vår fauna en ge¬ 
mensam med Medelhafvet och Nord-Amerika , Terebratula ca- 
put serpeniis, en annan, Crania anomala, ås- germanisk , och 
tre äro hög-nordiska, nemligen Terebratula cranium, septigera 
ocii psittacea, den första gemensam med germaniska regio¬ 
nen, den sista med Grönland. 
Acephala. Den första kolumnen innefattas- 37 arter, 
som äfven finnas i Medelhafvet. Af dessa äro dock tre, Sa¬ 
xicava arclica, Mytilus edulis och Yoldia pygmsea, af sä vid- 
st räck t utbredning i norr, till Finmarkens yttersta gräns och 
Grönland, att de icke kunna anses som sydliga gäster hos 
oss, utan snarare, jemte Lilosina litorea och Terebratula ca- 
put serpeniis, såsom nordliga i Medelhafvet och dess grann¬ 
skap. De äro återstoder af en liten nordisk fauna, som leide der 
samtidigt med våra kusters ishafsperiod, och hvars tillvaro 
bevittnas af Tritonium undatum, Patella vulgata, Pecten stria- 
tus, Lima Loscombii, Area nodulosa, peetuneuloides, Cyprina 
islandica, Venus striatula ?, Saxicava rugosa, Thracia prae- 
tenuis?, Mya truncala, Panopaea norvegica, nu enligt Philippi 
fossila på Sicilien*), och de arter från södra hemisphe- 
ren man besk r i fv i t under namnen Saxicava arctica och Myti¬ 
lus edulis äro säkert icke identiska med våra, utan analoga, 
såsom fallet är med flera det södra polarhafvets Mollusker t. 
ex. af slägtena Nalica, Margarita, Rimula m. fl. — En vidsträckt 
utbredning i söderns haf förete Cardium edule och Psammo- 
bia vespertina till Canariöarna, Donax trunculus till Canari- 
öarna och Senegal, Trigonella plana till Senegal, Solen va¬ 
gi na P till röda hafvet, Teredo navalis till Senegal, och af 
dessa Iefver Cardium edule ensamt utefter hela vår kust, 
och med i Östersjön. — 
denna kolumn 12 arter. 
I den arktiska regionen omfattar 
*) Jfr Philippi Enum. II, 28. —ågassiz i Desor, Excursions 1, 13. 
