310 — 
det ställe, der vi nyss betraktade dimman, syntes den mycket 
svag, endast på de aflägsnare delarne af ängen, och inom ett 
par minuter var intet spår deraf synligt. Dimman återkom 
icke sednare på aftonen, och sedermera hafva dylika dimmor 
härstädes icke varit synliga. Då jag nu trenne gånger varit 
i tillfälle, att iakttaga samma fenomen, är min öfvertygelse 
den, att dimmans försvinnande icke kan bero på något till¬ 
fälligt, utan måste härröra från någon inverkan af mennisko- 
kroppen, hvarigenom dimman upplöses. Då dimmans upplös¬ 
ning till vattengas utgår från stället der personen befinner 
sig, och sedan fortgår på längre och längre afslånd, så sy¬ 
nes dimman liksom aflägsna sig. Orsaken till detta fenomen 
är icke lätt att inse, ty ehuruväl den värma, som sprider 
sig från menniskokroppen, i dess närmaste omgifning kan 
verka upplösande på dimman, så synes likväl obegripligt, 
huru den på så kort tid kan inverka på öfver 100 fots af- 
stånd. Jag tror snarare, att någon molekular verkan äger 
rum, till följe hvaraf dimmans upplösning af sig sjelf fortgår, 
sedan den på ett ställe börjat gå för sig. 
Ofvanstående anföres endast såsom isolerade fakta, utan 
att jag vill påstå, att upplösningen alltid äger rum, under 
här uppgifna omständigheter. I sammanhang härmed vill jag 
likväl nämna, att jag hört personer intyga, att dylika dim¬ 
mor icke gerna uppkomma på ställen, der kreatur om nät¬ 
terna gå ute, h v i! ket måste bero på enahanda orsak.” 
5. Samtidiga observationer . — Hr Sundevall an- 
mälte, att efter tryckningen af de i förra numret införda ta¬ 
bellerna för samtidiga observationer under år 1845, hade en 
tabell, äfven för år 1845, inkommit från Prosten L^stadius 
s Karesuando, hvilken, ehuru sent ankommen, förtjenade att 
särskilt kungöras då den innefattade de nordligaste af alla 
observationerna, gjorda vid Norra gränsen af Svenska Lapp¬ 
marken, 08^° N lat. 
