— 35 
Platt-tryckningen af hufvudet sker under den späda bar- 
na-åldern på flera olika sätt hos olika stammar. Wallamut- 
Indianerna placera barnet kort efter födelsen på ett bräde, 
vid hvars ränder äro fästade snören af hampa eller läderrem¬ 
mar, med hvilka det fastbindes. Vid ena ändan af brädet är 
ett hål för nacken, och vid detta är en brädlapp fästad med 
hängslen af läder, som pressar på hjessen och pannan. Tryck¬ 
ningen verkställes oafbrutet medelst strängar, som dragas ge¬ 
nom hål i kanterna på apparaten och hållas jemt spända. 
Chenoukerna och andra, som bo närmare hafskusten, begagna 
till denna operation en urhålkad trädstock i form af en liten 
vagga, 8 å 9 tum djup. I denna nedlägges barnet på små 
gräsmattor och fastbindes med löpande snören. Öfver hjessan 
går en tjock, af gräs hopflätad, tvärslå, som fästad vid högra 
sidan af vaggan tilldrages genom en öggla på den venstra och 
verkställer tryckningen. I denna belägenhet får barnet ligga 
i fler e månader utan att rubbas, intilldess suturerna hop vuxit, 
samt hufvudskålen antagit stadga och fasthet. Sällan eller al¬ 
drig tages det ur apparaten om ej sjukdom inträffar. 
Denna tilldaning af hufvudet hålles i stort anseende och 
får icke verkställas på slafvarnas barn. Den lilla patienten 
skall i denna belägenhet förete ett ohyggligt skådespel. Ross- 
Cox säger: »att dess små svarta ögon stå utdrifna ur ögon¬ 
groparna såsom på en liten råtta, som har hufvudet i klämma 
i fällan». Genom tryckningen på hjessan och ställningen i 
vaggan drifves ansigtet fram och vidgas, facialvinkeln minskas 
och bredden mellan hjessknölarna ökas betydligt. 
Morton tillägger dock, »att hufvudets inre rymlighet icke 
förminskas, liksom att icke heller de intellektuela förmögenhe¬ 
terna på minsta vis lida». Tvertom uppgifves, att desse In¬ 
dianer äro vettgirige, pratsamme och utrustade med godt 
förstånd, som ej saknar skarpsinnighet, liksom de äfven hafva 
godt minne; de älska högtidsnöjen och äro i allmänhet vid godt 
lynne, men aldrig muntra. I handel afslå de alltid de första 
anbuden, om än aldrig så höga, och truga sedan bort varan 
