ytterst ringa öfverskott i ejektromotorisk kraft hos det paret, 
hvars zinklösning var mer utspädd. Nu tillslogs litet svafvel¬ 
syra i denna zinkcellen, hvarigenom utslaget blef i motsatt 
riktning och den icke astatiska magnetnålen devierade 8 gra¬ 
der. Det af Pfaff uppgifna experimentum crucis för den 
kemiska theorien, att nemligen strömstyrkan tilltager, när den 
i zinkcellen befintliga syran fått mätta sig med upplöst zink¬ 
oxid, skulle kunna förklaras af en större ledningsförmåga för 
elektriciteten hos den svafvelsyrade zinkoxiden, än hos den 
utspädda svafvelsyran. Vi se af föregående försök att den 
elektromotoriska kraften verkligen är mindre, ju mer af fri 
syra är närvarande. För att profva om amalgamerad zink i 
detta fall förhåller sig lika med den icke amalgamerade, an¬ 
ställdes följande försök. 
• • • • 
N:o 6. Kopparen i koncentrerad lösning af CuS; 
a: den amalgamerade zinkytan ställdes i en cell, som blif- 
vit fylld med destilleradt vatten, hvartill helt obetydligt 
med svafvelsyra blifvit tillsatt, för att göra vätskan le¬ 
dande. Nu erhölls.,.K= 16,05 
b: vid tillsats af mer S,.K= 16,38 
c: ännu mer svafvelsyra.K= 16,50 
d: ännu mer svafvelsyra . . . ..K= 16,73. 
Den elektromotoriska kraften var således i tilltagande 
med syrans koncentrationsgrad, hvilket samma resultat äfven 
erhölls när man combinerade tvenne par i motsatt riktning 
och sedan tillslog svafvelsyra i den ena zinkcellen. Likväl 
måste anmärkas, att den amalgamerade zinkens stora elektro- 
posivitet tydligen är ett sammansatt fenomen. Ty emellan 
zinken och qvicksiifret på den amalgamerade ytan måste elek¬ 
triska strömmar nödvändigt äga rum, hvilka, i det att de 
förorsaka en dekomposition af vattnet, genom väte positift 
polarisera qvicksiifret. Den med galvanometern uppmätta 
strömstyrkan är således den, som äger rum emellan t. ex. 
kopparen å den ena sidan, samt zinken och det positift po¬ 
la risera de qvicksiifret å den andra. Försök med amalgamerad 
