179 
brakler och foten nästan är utbildad till kryporgan; och fig. 
4, en Nautilus efter Owens och Valenciennes figurer tecknad 
sådan den kan förmodas visa sig när den simmar, att jem- 
föra med fig. 5, ungen af en iEolis. Figurerna 3 och 5 
äro lånade ur en afhandling af mig i Vetensk. Akademiens 
Handlingar 1839 t. 2, f. 18 och 22. 
Men det gifves en karakter, som med en alldeles afgjord enhet 
genomgår både Cephalopodernas, Pteropodernas och Gastropoder- 
nas ordningar, medan den saknas hos Acephala och Brachiopoda, 
och denna är munhålans byggnad, särdeles det organ man, ehuru 
måhända något oegentligt, kallat tungan. Detta organs hårda 
beväpning, hvilken Aristoteles säkert icke afser då han talar 
om Sniglarnes tänder, och förmodligen menar käkarna, eller 
om tungan hos Buccinum, såsom han benämner detta djurs 
långa, retractila rostrum, har af flere författare blifvit be- 
skrifven hos ett antal arter, af Savigny i det stora verket 
öfver Egypten, af Poli, af Cuvier hos Buccinum undatum 
m. fl., af Quoy och Gaimard hos 25 arter, men ytterst flyg- 
tigt, af Osler, af Troschel förträffligt hos flera land- och 
sötvattens-hlötdjur och hos Ampullaria, af Quatrefages hos 
några Gymnobranchier, af Hancock och Embleton inom samma 
ordning, med en god undersökning öfver mekanismen för tun¬ 
gans rörelser hos Aeolis, och den öfverraskande upptäckten, 
att det hårda ämnet i beväpningen är kiseljord, af Lebert 
med mikro-anatomiska iakttagelser, och af Hancock hos 
Buccinum undatum. Bland dessa författare har, så vidt jag 
vet, Troschel ensam i tungbeväpningens form sett en karak¬ 
ter för slägten eller familjer, och det är äfven under denna 
synpunkt jag här vill framställa den, för att med det visser¬ 
ligen ringa material som står mig till buds, söka att besvara 
frågan, om också inom denna djurklass ordningens, familjens 
och slägtets, eller till och med artens egendomlighet utpräglar 
sig med samma bestämdhet som inom de öfriga djurklas¬ 
serna , i de organer, som i munnen äro ämnade att upptaga 
