184 
vanligen äro utmärkta genom egna utskott eller en betydli¬ 
gare storlek, medan de andra, tättstående, smala och tunna, 
och med hufvudet bakböjdt och småtandadt, äro bildade efter en 
gemensam hufvudform, men småningom aftaga i styrka och delar¬ 
nas tydliga utbildning, så att de yttersta äro reducerade till enkla 
lameller. Se tab. 6, första raden. Tunghinnan lång, jemn- 
bred och kraftig, till en stor del upptagen i visceralhålan. 
Denna form genomgår med en öfverraskande enhet alla de 
Ctenobranehier, som skilja sig genom ett kort, men utstående 
rostrum, genom ommatophorerna nästan alltid fria från vibra- 
culum och deras skifva oftast fortsatt, fransad eller bärande 
cirri eller rör, öfver hufvudet och på sidorna af fotens öfre 
del, en enkel lobus operculiger, vibracula ofta beläckta med 
en i långsrader, stundom i verticiller, papillös hud, samt 
hjertat med sina begge öron omfattande rectum. Till denna 
grupp, som jag ville kalla Trochina, höra: Trochus p. p., 
Turbo p. p., Margarita, (Delphinula, Monodonta?), Phasianella, 
Rotella, Nerita, Neritina, (Navicella ?), Haliotis, (Stomatia, 
Stomatella, Scissurella ?), Emarginula, Fissurella, Parmophorus. 
Den nära förvandtskapen mellan flera af dessa hittils till och 
med i skilda ordningar ställda slägten, har redan Quoy *) ut¬ 
talat, och Piiilippi **) har upptagit denna åsigt, som synes 
vinna ett ganska starkt stöd genom öfverensstämmelsen i tun¬ 
gans beväpning. 
i) Rhachis har en enda tand, som är bakåt vänd, och mer el¬ 
ler mindre tilltryckt till hornskifvan, så att dess öfra yta och 
småtändernas riktning är nästan horizontal, hvaremot basen 
ligger framåt; pleura bär en enda hake, så vidfästad, att 
den kan röras ej blott framifrån bakåt, utan äfven läggas åt 
sidan. Tungan är smal och jemnbred. Se tab. 5, rad. 1, 2. 
Denna form tillhör ett ganska stort antal af Lamarcks Cana- 
lifera och Purpurifera, som hafva ett långt, helt och hållet 
*) Yoy. do l’Astrolobe III, 209, 304. 
**) Zeitschr. f. Malacozoologie, 1847, 3. 
